Справа № 826/16293/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс-2000”

про

застосування заходів реагування

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (далі по тексту – позивач, ГУ ДСНС України у м. Києві) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс-2000” (далі по тексту – відповідач, ТОВ “Барс-2000”), в якому просить застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи відповідача за адресою: перехрестя вулиць Червоноградська та Азербайджанська у Дніпровському районі в місті Києві, шляхом відключення джерела електроживлення та накладення печаток на розподільчі електрощити та вхідні двері приміщень товариства.

ГУ ДСНС України у м. Києві у період з 13 липня 2015 року по 24 липня 2015 року проведено планову перевірку ТОВ “Барс-2000”, за результатами якої складено акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 24 липня 2015 року №112 (далі по тексту – акт перевірки).

Перевіркою виявлено наступні порушення вимог законодавства:

- пункту 10.1 розділу 6 Правил пожежної безпеки в Україні, пункту 2.5.1 Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, пункту 8.162 ДБН В.2.5-2001 “Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди газопостачання” – допускається прокладання повітряної лінії електропередач над територією АГЗП;

- пункту 10.1 розділу 6 Правил пожежної безпеки в Україні, пункту 2.5.1 Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, пункту 8.153 ДБН В.2.5-2001 “Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди газопостачання” – відстань від резервуару СВГ до операторської менше 15 метрів;

- пункту 10.1 розділу 6 Правил пожежної безпеки в Україні, пункту 2.5.1 Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, пункту 8.163 ДБН В.2.5-2001 “Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди газопостачання” – на території АГЗП не передбачено захист від блискавки будівель та зовнішніх установок згідно з вимогами ДСТУ Б В.2.5-38:2008 “Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд”;

- статті 57 Кодексу цивільного захисту України, Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення обмежень у провадженні господарської діяльності” – не надано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб’єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

- пункту 16 розділу 2 Правил пожежної безпеки в Україні – особа призначена відповідальною за протипожежний стан приміщень не пройшла спеціальне навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки з отриманням спеціального посвідчення;

- пункту 1.20 розділу 4 Правил пожежної безпеки в Україні – не проведено замір опору ізоляції електромережі;

- пункту 1.17 розділу 4 Правил пожежної безпеки в Україні – допускається встановлення електророзеток та вимикачів на горючій основі, без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра;

- 3.1.1 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 серпня 2007 року №557 “Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях”, наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 23 лютого 2006 року №98 “Про затвердження Методики ідентифікації потенційно небезпечних об’єктів” – проведено ідентифікацію об’єкта та не узгоджено її з державним інспектором цивільного захисту та техногенної безпеки;

- статті 9 Закону України “Про об’єкти підвищеної небезпеки”, постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року “Про ідентифікацію і декларування безпеки об’єктів підвищеної небезпеки” – не проведено ідентифікацію потенційно-небезпечного об’єкта;

- пункту 3.1.1, 4.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2001 року №308 “Про Порядок створення і використання матеріальних резервів для запобігання, ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру та їх наслідки”, статті 4, 6 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 серпня 2007 року №557 “Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях” – створено на АГЗП матеріальний резерв;

- пункту 3.1.1, 4.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2001 року №308 “Про Порядок створення і використання матеріальних резервів для запобігання, ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру та їх наслідки”, статті 4, 6 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 серпня 2007 року №557 “Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях” – номенклатуру і обсяги матеріального резерву не погоджено та не затверджено згідно закону;

- пункту 4.3 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 серпня 2007 року №557 “Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях” – не приведено у відповідність до вимог, зберігання і утримання засобів індивідуального захисту працюючого персоналу;

- пунктів 3.1.1, 4.4.1 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 травня 2006 року №288 “Про затвердження правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення”, пункту 6.2 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 серпня 2007 року №557 “Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях” – не розроблено проектну документацію на систему раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення, згідно з технічним завданням розробленим відповідними службами підприємства, за участю проектної організації, та узгодити її з уповноваженим підрозділом ДСНС та іншими заінтересованими організаціями;

- частини першої статті 53 Кодексу цивільного захисту України – не обладнано АГЗП системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення;

- пункту 5.9 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 серпня 2007 року №557 “Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях”, пункту 3.1.1, НПАОП 0.00-4.33-99 “Положення щодо розробки планів локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій – не проведено незалежну експертизу плану локалізації та ліквідації аварійних ситуацій та аварій;

- пункту 1 пункту 5.9 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 серпня 2007 року №557 “Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях”, пункту 3.1.1, НПАОП 0.00-4.33-99 “Положення щодо розробки планів локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій – не погоджено план локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій на АГЗП;

- пункту 4.9.6 наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 серпня 2007 року №557 “Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях” – не організовано розробку та складання декларації безпеки об’єкта підвищеної небезпеки.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач здійснює свою господарську діяльність із порушенням вимог законодавства, що створюють загрозу життю та здоров’ю людей; порушення виявлені під час перевірки відповідачем не усунуто.

Відповідач письмового заперечення проти позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва погоджується з позовними вимогами ГУ ДСНС України у м. Києві, виходячи з наступних мотивів.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов’язки та відповідальність суб’єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”.

Частиною четвертою статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” передбачено, що вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами.

Згідно абзацу першого частини п’ятої статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Частиною сьомою статті 7 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року №20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр).

ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно пункту 6 вказаного Положення ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Частина перша статті 67 Кодексу цивільного захисту України передбачає, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб’єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об’єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров’ю людей.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов’язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров’ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Як визначено згідно частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб’єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об’єктів або об’єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об’єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб’єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об’єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб’єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Відповідно до частини другої статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

З наведених норм законодавства та обставин справи суд приходить до висновку, що недотримання ТОВ “Барс-2000” вимог техногенної та пожежної безпеки, нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій та неготовність до використання за призначенням засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб’єктів господарювання, може бути підставою для звернення ГУ ДСНС України у м. Києві до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства.

Згідно частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що доказів, які б підтверджували усунення відповідачем виявлених в Акті перевірки порушень, які можуть створити загрозу життю та здоров’ю людей, станом на день вирішення спору, матеріали справи не містять.

Вирішуючи питання порядку зупинення роботи приміщень відповідача суд за аналогією керується положеннями Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 21 жовтня 2004 року №130.

Так, відповідно до пунктів 6.2, 6.4 вказаної Інструкції постанова про застосування запобіжних заходів підлягає виконанню шляхом опечатування, опломбування, знеструмлення (якщо це можливо) з дати приведення її в дію; зупинення роботи підприємства, окремого виробництва, експлуатації будівель, споруд, випуску пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного призначення шляхом знеструмлення може здійснюватися в присутності спеціаліста служби енергонагляду району (міста), а відключення виробничих дільниць, агрегатів, опалювальних приладів, дільниць електромережі - за присутності енергетика (електрика) відповідного об’єкта, на якому застосовується запобіжний захід.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ГУ ДСНС України у м. Києві про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи відповідача за адресою: перехрестя вулиць Червоноградська та Азербайджанська у Дніпровському районі в місті Києві, шляхом відключення джерела електроживлення та накладення печаток на розподільчі електрощити та вхідні двері приміщень товариства, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача – суб’єкта владних повноважень, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до частини дванадцятої статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України він не позбавлений права подати до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду справи, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві задовольнити повністю.

2. Застосувати захід реагування у вигляді повного зупинення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс-2000” за адресою: перехрестя вулиць Червоноградська та Азербайджанська у Дніпровському районі в місті Києві, шляхом відключення джерела електроживлення та накладення печаток на розподільчі електрощити та вхідні двері приміщень товариства.

3. Обов’язок по забезпеченню застосованих заходів реагування покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві.

4. Допустити негайне виконання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко