Справа № 804/13408/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ К/800/35111/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника позивача - Левченка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014

та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2013

у справі № 804/13408/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТМ 120»

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РИТМ 120» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.09.2013 № та № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2013, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити без змін оскаржувані судові рішення, які прийняті з повним, всебічним, належним дослідженням всіх матеріалів та обставин справи, а касаційну скаргу залишити без задоволення, як безпідставну та таку, що не ґрунтується на вимогах законодавства.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «РИТМ 120» щодо дослідження питання правомірності формування залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 187 629 грн. по декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року, складено акт № 407/151/33185109 від 06.09.2013, в якому зафіксовано порушення: п. 102.5 ст. 102, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за липень 2013 року на суму 3 187 629 грн.; п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість за липень 2013 року, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, на 5 687 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 25.09.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 3 187 629 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 8 531 грн., у т.ч.: 5 687 грн. основного платежу та 2 844 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що в квітні 2007 року ТОВ «РИТМ 120» уклало з ВАТ «Київгума» договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого ВАТ «Київгума» зобов'язалося передати у власність ТОВ «РИТМ 120» об'єкти нерухомого майна, а ТОВ «РИТМ 120» зобов'язалось сплатити визначену ціну за нерухоме майно.

Правомірність та реальність здійснення укладеної угоди купівлі-продажу нерухомого майна в судовому порядку встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: платіжними дорученнями, податковим накладними.

В липні 2007 року ТОВ «РИТМ 120» задекларувало в рядку 26 декларації з ПДВ залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду - на суму 3 723 714 грн.

У липні 2007 року та в наступних податкових періодах від'ємне значення у розмірі 3 723 714 грн. зменшувалось на суму податкових зобов'язань, що виникали за рахунок надання ТОВ «РИТМ 120» послуг з оренди придбаних нежитлових будівель.

На момент подання ТОВ «РИТМ 120» декларації з ПДВ за липень 2013 року, залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 24) декларації становив 3 187 629 грн.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачено статтею 200 Податкового кодексу України.

Згідно з п. п. 200.1, 200.3 ст. 200 зазначеного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (пп. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» № 1492 від 25.11.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1490/20228, у рядку 24 декларації з податку на додану вартість відображається залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22 - рядок 23) (значення цього рядка переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Згідно з п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Тобто, застосування цієї норми (та встановленого в ній строку) можливе лише у тому випадку, коли платник має намір відшкодувати податок на додану вартість із бюджету, прийняв рішення про таке відшкодування та звернувся до податкового органу із заявою в установленому Кодексом порядку.

Проте, відображення позивачем у рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року залишку від'ємного значення після бюджетного відшкодування, яке включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, ще не означає прийняття платником податку рішення про реалізацію свого права на отримання бюджетного відшкодування.

Зважаючи на те, що позивач не заявляв свого наміру на відшкодування податку на додану вартість із бюджету, відповідного рішення не приймав та не звертався до відповідача із необхідною заявою, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем при проведенні перевірки безпідставно застосовані положення п. 102.5 ст. 102 ПК України, які визначають строки давності саме на подання заяви про бюджетне відшкодування цього податку, у зв'язку з чим суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що зменшення позивачу від'ємного значення сум податку на додану вартість через пропущення строків давності у розмірі 3 187 629 грн. є протиправним.

Щодо зафіксованого актом перевірки порушення п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, судами обох інстанцій встановлено наступне.

У липні 2012 року позивачем задеклароване позитивне значення з податку на додану вартість у розмірі 1 580 грн., у жовтні 2012 року - 1 281 грн., у червні 2012 року - 1 226 грн., у липні 2013 року - 1 600 грн.

З огляду на те, що податковим органом не визнано правомірність декларування позивачем залишку від'ємного значення ПДВ попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду, відповідно, не визнано погашення заявленого позитивного значення ПДВ за рахунок залишку від'ємного значення податку.

Однією з обставин для проведення документальної позапланової перевірки є обставина згідно пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу, коли платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

При цьому, як вірно зазначено судами обох інстанцій, під час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2013, відповідач діяв з порушенням норм податкового законодавства, оскільки висновки про порушення податкового законодавства (п. 200.2 ст. 200 ПК України) зроблені податковим органом без дослідження відповідних документів, а з дослідженням обставин, що не входили до визначеного наказом предмету перевірки та поза межами перевіряємого періоду.

Враховуючи викладене, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014 та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний