Справа № 173/1398/15-а
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2015 рокусправа № 173/1398/15-а(2-а/173/40/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року у справі №173/1398/15-а(2-а/173/40/2015) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення за 2015 рік громадянину, як особі постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 3-ої групи інвалідності категорії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2015 рік як особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії 3-ої групи інвалідності у розмірах, менших ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму за щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії 3-ої групи інвалідності за 2015 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, де згідно ч.7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19.12.1991 «Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати».

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу (а.с.20), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на момент виникнення спору не існувало інших нормативних норм, крім ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в первинній редакції, якою повинен був керуватись відповідач при нарахуванні позивачу щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1-ої категорії 3-ої групи інвалідності. Посилання суду першої інстанції на постанову Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 та Закон України «Про внесення змін до визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавствах актів України» №79-VIII від 28.12.2014 є безпідставним.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, та інвалідом 3-ї групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.4), користується пільгами і компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 вказаного Закону.

Спір з приводу статусу позивача та його права на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої наведеним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», між сторонами відсутній.

Як зазначено в листі відповідача від 01.07.2015 № 1475 (а.с.6), не спростовано позивачем, щорічна разова грошова допомога на оздоровлення призначена позивачу у лютому 2015 року в розмірі 90,00 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність в оскаржуваних діях відповідача ознак протиправності.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що існувала після визнання Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам III групи виплачується в розмірі чотири мінімальні заробітні плати.

Разом з тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», який набрав чинності 01.01.2015, установлено, що норми і положення, зокрема, статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 9 Прикінцевих положень Закону України).

Крім того, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, а саме: встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Означені норми цього Закону набрали чинності з 01.01.2015.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам III групи - 90 гривень.

Відповідні положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 неконституційними не визнавалися, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 є також чинними.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік у розмірі 90 грн. правомірно здійснена у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції. Передбачені ст..202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року у справі №173/1398/15-а(2-а/173/40/2015) - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, є остаточною, оскарженню не підлягає (ч.10 ст. 183-2 КАС України).

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко