Справа № 817/1768/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1768/15

12 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2 служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області
про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області про зобовязання надати свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Молодіжна, 15, с.Бродів, Острозький район, Рівненська область та провести державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в червні 2015 з метою реєстрації права власності на нерухоме майно (комплекс) звернулася із відповідною заявою до реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції, надавши до неї перелік усіх необхідних документів в оригіналах та копіях, сплативши до бюджету необхідні платежі. Однак, позивачем отримано рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації №22224109 від 19.06.2015 року. Зауважила, що державний реєстратор безпідставно не прийняв до уваги первісні документи, що стверджують надання земельної ділянки під забудову (речове право на земельну ділянку), факт будівництва.

Представник відповідача ОСОБА_2 служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що рішення про відмову в державній реєстрації права власності обґрунтоване та правомірне, так як надані позивачем документи не надають підстав стверджувати про виникнення в неї права власності на цей будинок та відповідно про необхідність здійснення його реєстрації.

Ухвалою від 30.06.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи/

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином.

У призначений день і час сторони до суду зявися представник позивача.

Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

За таких обставин суд на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з ухвалою від 12.10.2015 року постановив про розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши зібрані по справі матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що з 17.09.1957 року ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, в лютому 1979 року чоловік позивачки помер.

В липні 1970 року рішенням правління колгоспу «Червона зірка» від 17.07.1970 року ОСОБА_4, затверджене рішенням виконкому Оженинської сільської ради депутатів трудящих Острозького району Рівненської області від 31.10.1970 року, виділено ділянку під будівництво жилого будинку в с.Бродів в розмірі 0,25 га

На підставі вказаних рішень виконавчим комітетом Острозької районної ради депутатів трудящих ОСОБА_4 видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР.

В червні 1971 року виконавчим комітетом районної ради депутатів трудящих складено та видано ОСОБА_4 план забудови садиби.

У березні 2012 року Комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації Рівненської обласної ради» було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №15 по вул.Молодіжна, с.Бродів, на імя ОСОБА_3 (користувач).

У червні 2015 року позивач звернулася до ОСОБА_2 служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області з заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою Рівненська область, Острозький район, с.Бродів, вул.Молодіжна, буд.15, про що оформлено картку прийому заяви №22038940 від 12.06.2015 року.

За результатами розгляду заяви та долучених до неї документів, відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №22224109 від 19.06.2015 року, мотивоване тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, документи подані не в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішення, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі з приводу виникнення права власності на нерухоме майно, здійснення реєстрації речових прав на нерухоме майно, до яких чинним законодавством, зокрема віднесено право власності на об'єкти нерухомого майна, врегульовані нормами Конституції України, Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 11.02.2010 року № 1878-VI (далі - Закон України № 1878).

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України № 1878, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №1878 орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

В силу вимог ч.1 ст.19 Закону №1878 державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобовязань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст.24 Закону №1828 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною девятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення пятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Судом встановлено, що позивач разом із заявою від 12.06.2015 року надав державному реєстратору технічний паспорт на житловий будинок, паспорт громадянина України, документи, що підтверджують сплату державного мита, рішення виконкому Острозької районної ради депутатів від 24.06.1971 року, виписку з рішення Оженинської сільської ради депутатів трудящих Острозького району Рівненської області від 31.10.1970 року, виписку по господарських книгах, тобто документи, що відповідають вимогам, встановленим законом, та дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Таким чином, позивачем надано усі необхідні для реєстрації права власності документи, передбачені чинним законодавством України, а тому правових підстав для відмови в реєстрації права власності на нерухомого майна (комплексу) зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, буд, 15, у державного реєстратора не було.

В силу вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №22224109 від 19.06.2015 року не відповідає вказаним критеріям правомірності, протиправне та необґрунтоване.

Щодо вимоги позивача про зобовязання ОСОБА_2 служби Острозького районного управління юстиції надати свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Молодіжна, 15, с.Бродів, Острозький район, Рівненська область та провести державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 року на 316-й нараді, слідує, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Суд наголошує, що суд не може втручатись в діяльність суб'єкта владних повноважень та підміняти його в частині реалізації ним власних повноважень, в тому числі шляхом прийняття замість рішення, що оскаржується, іншого рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 05.12.2006 року по справі №21-527во06, та є обов'язковою для врахування в силу вимог ч. 1 ст. 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, вказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, так як реєстрація прав власності належить до дискреційних повноважень Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, що унеможливлює їх здійснення судом, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Водночас, суд звертає увагу, що за приписами частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Аналогічний припис міститься також в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судове рішення в адміністративній справі від 20.05.2013 №7.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що для повного захисту і відновлення порушеного права позивача, слід прийняти рішення про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №22224109 від 19.06.2015 року та зобов'язання ОСОБА_2 служби Острозького району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою Рівненська область, Острозький район, с.Бродів, вул.Молодіжна, буд.15.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, виходячи з часткового задоволення судом позовних вимог та враховуючи, що за подання до суду даної позовної заяви до сплати підлягає судовий збір за мінімальною ставкою, сума судового збору у розмірі 36,54 грн. підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №22224109 від 19.06.2015 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 службу Острозького районного управління юстиції Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №11832731 від 12.06.2015 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн.54 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.