Справа № 14888/11/2070
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

28 листопада 2011 р. № 2-а- 14888/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В.

при секретарі судового засідання Русецькому І.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор»» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення

встановив:

Позивач, ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор»звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Харкова, в якому просив суд визнати нечинним та скасувати рішення ДПІ у Ленінському районі м. Харкова № від 31.10.2011 р. на суму 102991,45 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила позов задовольнити, посилаючись на те, що Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" встановлює відповідальність за порушення строків поставки продукції, робіт, послуг (товарів) на митну територію України, а не за не ввезення товару в режимі імпорту у строк, передбачений ст. 1 цього ж Закону.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав у повному обсязі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що датою імпорту у випадку ввезення продукції на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, слід вважати дату завершення оформлення ВМД (типу ІМ-40 «Імпорт»).

Заслухавши пояснення представників сторін, що прибули у судове засідання, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації набув статус юридичної особи, про що йому видане відповідне свідоцтво серії А01 № 074803 (а.с.7)

Судовим розглядом встановлено, що ДПІ у Ленінському районі м. Харкова проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.06.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 30.06.2011 року, за результатами якої складено акт від 17.10.2011 року № 12035/23-304/32674729, яким встановлено порушення позивачем ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»від 23.09.1994 року № 185/94-ВР в частині порушення строків поставки імпортної продукції на митну територію України.

Порушення, зафіксовані актом перевірки, стали підставою для винесення рішення від 31.10.2011 року № НОМЕР_1, яким до позивача відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»застосовані штрафні санкції у розмірі 102991,45 грн.

Перевіривши оскаржуване рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання умов договору від 01.09.2010р., укладеного з ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор"" з S.Е.Р.Н.( ВР 238, DJULEVARD MARITIME №2505 NOUADIBOU, MAURITANIA) на отримання від нерезидента риби мороженої сардинела, нерезиденту 06.12.2010 р. були перераховані грошові кошти у валюті США, що підтверджується платіжним дорученням, яке наявне у матеріалах справи (а.с.16).

У відповідності до положень ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»імпортна продукція повинна була надійти в термін, який не перевищує 180 днів, тобто граничний термін надходження товару - 04.06.2011 року.

У судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції оскільки датою імпорту є дата завершення оформлення ВМД (типу ІМ-40 «Імпорт»)

Суд не погоджується з позицією відповідача з наступних підстав:

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Згідно абз. 38 ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Зокрема, п. 2, 23 ст. 1 Митного кодексу України визначено, що ввезення товарів і транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів і транспортних засобів за межі митної території України це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України у відповідному напрямку. Переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях як переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація.

Відповідно до Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 р. № 574 вантажна митна декларація письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів.

Відповідно до ст. 43 МК України у разі ввезення на митну територію України товарів і транспортних засобів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм суд приходить до висновку, що Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" слід розуміти так, що ним встановлено відповідальність за порушення строків поставки продукції, робіт, послуг (товарів) на митну територію України, а не за неввезення товару в режимі імпорту у строк, передбачений ст. 1 цього ж Закону.

Це судження підтверджується положеннями Митного кодексу України у статтях 212-214 якого встановлено можливість збереження поставлених резиденту України товарів на митному складі, зокрема протягом трьох років з дати їх поміщення у зазначеному режимі.

За змістом частини 3 ст. 214 МК, товари, ввезені із-за меж митної території України, що зберігаються у режимі митного складу, до закінчення строків зберігання, повинні бути задекларовані власником до іншого митного режиму, зокрема імпорту.

Відповідно до ст. 212 МК, митний склад це митний режим, відповідно до якого ввезені з-за меж митної території України товари зберігаються під митним контролем без справляння податків і зборів і без застосування до них заходів нетарифного регулювання та інших обмежень у період зберігання.

Факт та дата фактичного перетину вантажу через митний кордон України по контракту від 01.09.2010 року підтверджується відповідними відмітками пункту митного органу - Південною митницею України про взяття товару під митний контроль в міжнародних товаро-транспортних накладних СМR (а.с.26,29,32,35,38,41,44) відповідно 23.05.2011 року, 02.06.2011 року, 17.06.2011 року, що свідчить про дотримання позивачем граничних строків поставки товарів, визначених Законом України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті від 23.09.1994р. № 185/9.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні представник відповідача не довів суду правомірності винесення оскаржуваного рішення про застосування до ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор"" штрафних (фінансових) санкцій, за період часу після перетину товаром митного кордону України, що поставлявся за договором 01.09.2010 р. до часу оформлення ВМД типу ІМ-40.

Суд також зазначає, що позивач звертається до суду з вимогою про визнання нечинним рішення. Водночас, такий спосіб захисту (вимога про визнання акта нечинним), як випливає з системного аналізу статей 105, 162, 171 КАС України, може стосуватися лише випадків оскарження нормативно-правових актів. Відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням. Проте керуючись вимогами ст.11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати оскаржуване рішення відповідача протиправним

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку визначеному ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11,94,160, 167,185 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод «Екватор» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі м. Харкова № НОМЕР_1 від 31.10.2011 року.

В іншій частині позовних вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор»» (код 32674729) судовий збір у розмірі 14,12 грн. (чотирнадцять гривень 12 копійок)

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена та підписана 02.12.2011 року

Суддя Зоркіна Ю.В.