Справа № 817/1402/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/65241/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року у справі за позовом Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

Оржівська селищна рада Рівненського району Рівненської області звернулась до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області про скасування постанови № 22/04-10/22 від 29.04.2014 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Рівненській області № 22/04-10/22 від 29.04.2014 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року скасовано постанову суду першої інстанції, прийнято нову постанову. Відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як встановлено, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - «Реконструкція об'єктів благоустрою скверу в смт. Оржів Рівненського району», результати якої оформлено актом від 17.04.2014 року.

Перевіркою встановлено, що Оржівською селищною радою виконано будівельні роботи з реконструкції скверу (переосвітлення скверу) в період з 12.08.2013 року по 15.11.2013 року без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

На момент проведення перевірки на об'єкті виконані такі роботи: влаштована бруківка на доріжках скверу, влаштовано освітлення скверу (встановлені декоративні світильники), встановлено смітники та лавки.

29 квітня 2014 року Інспекцією прийнято постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 21924,00 грн. за правопорушення, передбачене абз. 2 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

У відповідності до ч.1 п.2 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності, після реєстрації інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт.

У 2013 році ТОВ "Електросервіс ВВС" розроблено проект на реконструкцію паркових світильників на території алей селищної ради смт Оржів Рівненського району, яким передбачалось встановлення паркових ліхтарів зовнішнього освітлення та прокладання ізольованих проводів у траншеї. Згідно п. 1.1 розділу 1 проекту зазначений об'єкт будівництва відноситься до 1 категорії складності.

20 серпня 2013 між Оржівською селищною радою (замовник) та ТОВ "Електросервіс ВВС" (підрядник) укладено договір підряду № 026/13, за умовами якого підрядник зобов'язується виконати за завданням замовника своїми силами або силами субпідрядників реконструкцію благоустрою (освітлення) скверу.

Роботи з реконструкції об'єктів благоустрою скверу проведено до реєстрації позивачем декларації (декларацію зареєстровано 10.12.2013 року).

Позивач не погоджується з оскарженою постановою, оскільки вважає, що ним виконано роботи з благоустрою, а не будівельні роботи, що підтверджується судовим рішенням, яке має преюдиційне значення для цього спору.

З такими доводами колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас передбачене частиною першої статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

При цьому суди також повинні враховувати вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України щодо необхідності офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Крім того, у статті 72 КАС України йде мова про звільнення від доказування лише певних фактичних обставин, але не про обов'язковість правових висновків суду в іншій справі.

Слід зазначити, що у даному випадку колегія суддів вважає, що позивачем виконано саме будівельні роботи, які вимагають реєстрації відповідної декларації.

Статтею 1 Закону України від 16.11.1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Статтею 3 цього Закону визначено, що об'єктами містобудування є: територія України та території її адміністративно-територіальних одиниць, їх частини та окремі земельні ділянки; функціональні території (зони) адміністративно-територіальних одиниць (житлової і громадської забудови, виробничі, рекреаційні, комунальні, охорони нерухомої культурної та природної спадщини та інші); будинки і споруди, їх комплекси; комунікації та споруди інженерної і транспортної інфраструктури; об'єкти архітектурної діяльності.

Пунктом 1 Постанови КМ України від 13.04.2011 року № 466 "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" передбачено, що будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту

Додатком Б до ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» визначено, що реконструкція - це перебудова існуючих об'єктів виробничого та цивільного призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшенням умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри).

Роботи, які були виконані позивачем, пов'язані з перебудовою об'єкта цивільного призначення (скверу), з метою поліпшення умов експлуатації, а тому ці роботи є реконструкцією тобто будівельними роботами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об'єктів благоустрою є, зокрема, засоби та обладнання зовнішнього освітлення.

Отже, за змістом наведеної норми, паркові ліхтарі зовнішнього освітлення є елементами (частинами) об'єктів благоустрою. Проте, вказане не спростовує того факту, що встановлення зазначених елементів освітлення, а саме заглиблення стовпів та прокладання ізольованих проводів у траншеї є будівельними роботами. Таким чином, світильники є елементами об'єкта благоустрою (скверу), а роботи з їх встановлення - є реконструкцією зазначеного об'єкта благоустрою.

Вказані роботи не можна віднести до робіт із благоустрою.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Заглиблення стовпів та прокладання ізольованих проводів не можна віднести до комплексу робіт, передбачених наведеною вище нормою, а тому такі роботи не є благоустроєм.

Оскільки позивачем була проведена реконструкція об'єкту без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідач обґрунтовано застосував санкції.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області відхилити, постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: