Справа № 2-а-4323/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а - 4323/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 рокум. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову АН №518017 від 29.10.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В суді позивач підтримав позов, просив його задовольнити та скасувати винесену відносно нього постанову про притягнення його до відповідальності. В обґрунтування посилався на те, що 29.10.2010 року, рухаючись по вул..Червонофлотській, він перестроївся в ліву смугу через те, що на світлофорі намагався повертати ліворуч, що відповідає вимогам ПДР. В даному місці дорожня розмітка відсутня, що відображено на наданих ним суду фотокартках. За таких обставин в його діях не має складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, в судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову та доказів в обґрунтування правомірності дій субєкта оскарження суду не надав. Згідно п. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою АН №518017 від 29.10.2010 року на ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Тою ж постановою його визнано винним в тому, що він 29.10.2010 року, о 16 годині 27 хвилин, на вул..Червонофлотській в м.Маріуполі, напроти АЗС ТНК, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку, виїхав в крайню ліву смугу та рухався по ній, при не займаній правій смузі, чим порушив п.11.1, 11.2, 11.5 ПДР України.

Відповідно до п.11.1 кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою чи дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самим водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортного засобу та безпечних інтервалів між ними.

За п.11.2 ПДР України нерейкові транспортні засоби повинні рухатись як найближче до правого краю проїзної частини.

Згідно п.11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві чи більше смуг для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в тому ж напрямку дозволяється якщо праві зайняті, а також для повороту наліво, розвороту, зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з однобічним рухом в населених пунктах, якщо це не суперечить правам зупинки.

Як слід з пояснень позивача, він своєчасно зайняв ліву смугу саме для виконання повороту ліворуч на перехресті, до якого він наближався, діючи відповідно до п.11.5 ПДР України.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.71 КАС України кожна сторона має довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, окрім випадків, встановлених ст..72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень обовязок по доведенню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень зобовязаний надати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази по справі.

На підставі ст..138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення проти них, або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при винесенні судового рішення по справі. Для встановлення цих обставин в судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які приймають участь у справі, пояснення свідків, досліджуються письмові та речові докази, в тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Як встановлено судом, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектору ДПС було відомо про невизнання позивачем факту скоєння ним правопорушення, однак він не вжив жодних заходів щодо збору доказів на підтвердження наявності вини в діях позивача.

Таким чином, оскільки за ст. 71 ч. 2 КАС України, обов'язок доказування правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача, суд вважає що відповідач не довів перед судом правомірності своїх дій та не надав суду ані матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ані доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

За таких умов у діях позивача не має складу правопорушення, у якому визнано винним зазначеною постановою, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню із подальшим закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 70, 71, 161-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № АН №518017 від 29.09.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження по справі закрити.

Постанова є остаточною, набуває чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дзюба М.В.