Справа № 2а-359/2010
Суддя: Куцан В. М.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2а-359/2010
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Сумського взводу ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 29.06.2010 року він рухався на власному автомобілі зі швидкістю близько 70 км/год. по автодорозі Суми-Білопілля в с. Барило був зупинений працівниками ДПС, які рухалися на автомобілі в зустрічному напрямку. Один з працівників міліції запропонував пройти до їх службового автомобіля де він побачив, що інший працівник ДПС тримає в руках якийсь прилад, як потім йому сказали «Візир», і не показавши запис чи фото фіксацію, повідомив про перевищення встановленої швидкості руху, а потім склав протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову, якою наклав на нього стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.. Відповідач посилався на фіксування перевищення швидкості руху за допомогою приладу «Візир», але відповідних дозвільних документів цей прилад немає, а тому на д/ оку позивача не міг використовуватися його для фіксації. Крім цього відповідач зазначив, що прилад працював у патрульному режимі, а це означає що він повинен бути закріплений на спеціальному кронштейні на торпедо автомобіля, про що викладено в Методичних рекомендаціях по роботі з радіолокаційним відео записуючим вимірювачем швидкості «Візир». Однак інспектор ДПС зазначений прилад гримав в руках, що і призвело до його похибки в роботі. Просив скасувати вказану. постанову, так як жодних порушень ПДР він не вчиняв.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що відповідач взагалі відмовився

показати йому на приладі «Візир» зафіксовану швидкість та час руху, а лише усно повідомив, одо він їхав зі швидкістю 90 км/год., це дає підстави вважати, що відповідач взагалі не проводив вимірювань швидкості його автомобіля.

Відповідач про розгляд справи повідомлені належним чином, в судове засідання не явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не надали. Суд визнав можливим розглянути справу без

його участі за наявними доказами.

Суд. дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає, що

позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так. в судовому засіданні встановлено, що 29.06.2010 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.І ст.122 КУгіАП, згідно якого останній, 29 червня 2010 року, о 15-й годині 46 хвилини, керував автомобілем «Шевроле-Авео» д.р.н. ВМбІ-жАО в с. Барило Білопільського району та рухався із швидкістю 90 км/год., тобто перевищив встановлені швидкість руху на ЗО км/год., порушивши п.п. 12.4,12.9° Правил Дорожнього руху

України. Швидкість вимірювалася приладом „Візир №0812549 в патрульному режимі.

Постановою ВМ №136892 від 29.06.2010 року, винесеною інспектором ДПС Сумського взводу ДПС ОСОБА_2 1. позивач визнаний винним у вчиненні вказаного правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Частиною 3 статті 2. КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно;' до ст. 10 Закону України „Про міліцію, яка визначає основні обов'язки міліції, працівник міліції зобов'язаний; забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері (п.12 ч.І); припиняти адміністративні правопорушення і здійснювати провадження у справах про них (п.5 ч.І); працівник міліції, на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких, зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції (ч.2).

Стаття 1 1 Закону України „Про міліцію передбачає право працівника міліції використовувати передбачені нормативно-правовими актами в тому числі засоби фото- і відеоспостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху , а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 року № 33 «Про затвердження Перелік; технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень привал дорожнього руху», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 року за № 262/17557, вимірювач швидкості радіолокаційний відео записуючий «Визир» включено до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень привал дорожнього руху.

Відповідно до ч,2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а ч.4 цієї ж статті визначено, що субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього докази та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребує названі документи та матеріали.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Єдиним доказом в справі є протокол про адміністративне правопорушення, інших фактичних даних які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення в справі не має і судом не встановлено, незважаючи на судовий запит на адресу відповідача щодо надання додаткових доказів..

Таким чином відповідачем не надано доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, так як останній, при складенні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, стверджував, що правил дорожнього руху не порушував, а матеріали фото чи відео фіксації до протоколу не приєднані та суду не надані.

Частиною 1 статті 7 КУлАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених

законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

вирішення її у точній відповідності за законом...

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на де саза: одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності

вики особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні

Адміністративного правопорушення

Викладене дає підстави вважати, що відповідачем не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного зясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять беззаперечних доказів і є недостатніми для

Однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні п.п.ї 2.4,12.9б Правил дорожнього руху України, а тому постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 8-12, 71, 159-163 КАС України, ст.ст.7,9, 245,247, 251, 254,256,293

КУпАП. суд -

постановив:

Позов задовольнити

Постанову інспектора ДПС Сумського взводу ДПС ОСОБА_2 серії ВМ .№ 136892 від 19 червня 2010 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 755 грн. на ОСОБА_1 за ч.І ст.122 КУпАП визнати протиправною

та скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 17.11.2010 руку

Головуючий