Справа № 822/797/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/797/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

30 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування прийнятих відносно нього податкових повідомлень-рішень № 080 від 26.09.2012 року, № 081 від 26.09.2012 року.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що працівниками Хмельницької митниці Державної митної служби України проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання позивачем законодавства України з питань державної митної справи при митному оформленні товарів за митними деклараціями № 400040000/2012/004033, № 400040000/2012/004721та № 400040000/2012/004723, оформлену актом від 20.09.2012 № Н/0026/2012/400000000/НОМЕР_1.

Під час перевірки відповідачем зроблено висновок про неподання декларантом (позивачем у справі) належним чином оформлених сертифікатів походження товару СТ-1 для застосування режиму вільної торгівлі, що передбачає звільнення від сплати митних платежів відповідно до умов Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про вільну торгівлю (дата підписання 24.06.1993 р.; дата набуття чинності для України 21.02.1994 р.).

Адже, як встановлено митним органом, за вказаними митними деклараціями позивачем було здійснене митне оформлення імпортованого товару, який мав такий опис: суміші бітумінозні на основі нафтового бітуму: мастика покрівельна МКБ-Г з бітуму та технологічних домішок (талькомагнезіту та доломіту).

Під час декларування цього товару позивачем було подано відповідачу сертифікати погодження форми СТ-1 від 09.07.2012 № RUUA, від 03.08.2012 № RUUA та від 03.08.2012 № RUUA.

За твердженням Хмельницької митниці Державної митної служби України, вказані сертифікати оформлені з порушенням пункту 7.4 розділу 7 Правил визначення країни походження товарів, затверджених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав (дата підписання: 20.11.2009, дата ратифікації: 06.07.2011; дата набрання чинності для України: 14.09.2011, далі - Правила), оскільки містять розбіжності із задекларованими Товариством відомостями щодо найменування та кількості товару, що перешкоджає ідентифікації товару. На підставі цього відповідачем зроблено висновок про недотримання позивачем умов застосування режиму вільної торгівлі, що стало підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень форми Р: від 26.09.2012 № 081, за яким позивачу нараховано ПДВ у сумі 4192,58 грн. (у тому числі 3354,06 грн. за основним платежем та 838,52 грн. за штрафними санкціями); від 26.09.2012 № 080 про визначення позивачеві грошового зобовязання з ввізного мита в сумі 20962,86 грн. (у тому числі 16770,29 грн. за основним платежем та 4192,57 грн. за штрафними санкціями).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність своїх висновків, а тому вони є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, податкові повідомлення - рішення №080 від 26.09.2012 року та № 081 відповідають дійсним обставинам справи та прийняті відповідно до норм чинного податкового законодавства.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Згідно з п.3 ч.3 ст.44 МК України у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов'язково, якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч. 1 ст. 1 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про вільну торгівлю ( дата підписання: 24.06.1993 р., дата набуття чинності: 21.02.1994 р.), Договірні Сторони не застосовуватимуть мито, податки та збори, що мають еквівалентний вплив на експорт та/або імпорт товарів, що походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митної території іншої Договірної Сторони. Вилучення з торговельного режиму згідно з узгодженим переліком товарів оформляються окремими документами, які є невід'ємною частиною цієї Угоди. При цьому Договірні Сторони узгоджують поетапне скорочення вилучень, передбачених указаними документами.

У відповідності до ст. 2 цієї ж Угоди, Договірні Сторони не будуть прямо або побічно обкладати товари, по відношенню до яких діє ця Угода, внутрішніми податками або зборами, що перевищують відповідні податки або збори, якими обкладаються аналогічні товари внутрішнього виробництва, або товари, що походять з третіх країн.

Разом з тим, ч.1 ст.2 Договору про зону вільної торгівлі, ратифікованого Україною 30.07.2012 р. передбачено, що сторона не застосовує мита та інших платежів, еквівалентних миту, стосовно експорту товару, призначеного для митної території іншої Сторони, та/або імпорту товару, що походить з митної території іншої Сторони, за винятком випадків, передбачених в додатку 1, що є невід'ємною частиною цього Договору.

В силу ч.1 ст.4 Договору для визначення країни походження товарів, що походять із Сторін і знаходяться в торговельному обороті між ними, Сторони керуються Правилами визначення країни походження товарів, що є невід'ємною частиною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року.

Порядок визначення країни походження товарів, що походять і ввозяться на митні території Сторін з третіх країн, і вивозяться з митних територій Сторін у треті країни, регламентується національним законодавством Сторін і міжнародними договорами, учасниками яких вони є (ч.1 ст.4 Договору).

Зокрема, п.5.1 Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 р. (далі - Правила) визначено, що товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цим Правилам. Для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару (п.6.1 Правил).

З матеріалів справи встановлено, що позивачем 13.07.2012 року здійснено митне оформлення за МД № 400040000/2012/004033 товару, який згідно з графою 31 мав наступний опис "Суміші бітуміозні на основі нафтового бітуму: мастика покрівельна МКБ-Г з бітуму та технологічних домішок (талькомагнезіту та доломіту)...", а також 09.08.2012 року за МД № 400040000/2012/004721 та МД № 400040000/2012/004723 здійснено митне оформлення товарів, які згідно з графою 31 вказаних декларацій мали наступний опис: "Мастика бітумна покрівельні гаряча (МБК-Г) в крафт мішках по 30 кг. ...".

З метою звільнення від сплати мита, відповідно до умов Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про вільну торгівлю від 24.06.1993 року, при митному оформленні товару позивачем подано митному органові сертифікати про походження форми СТ-1 від 09.07.2012 № RUUA (бланк 2700845) (далі по тексту - сертифікат 1), від 03.08.2012 року № RUUA (бланк 2700896) (далі по тексту - сертифікат 2) та № RUUA (бланк 2700895) (далі по тексту - сертифікат 3).

Однак, досліджуючи сертифікат 1 було встановлено, що у графі 8 "Опис товару" сертифікату зазначено: "Мастика МБК-Г, крафт - мешок, 30 кг - 19950кг/665 мешка", відтак, марка мастики у сертифікаті не відповідає марці мастики, яка була задекларована у МД № 400040000/2012/004033.

У відповідності до п. 7.4 Правил встановлює вимоги щодо заповнення сертифіката форми СТ-1, а саме, "... графа 8 - "Опис товару". Зазначається комерційне найменування товару та інші відомості, що дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару стосовно заявленого для митних цілей".

Також, у графі 10 "Кількість товару" сертифікату 1 вказано цифрове значення "20653/19950" без зазначення одиниці виміру, тоді як п. 7.4 Правил передбачено наступне: "... графа 10 - "Кількість товару". Зазначається маса брутто (нетто) (кг) та (або) інші кількісні характеристики товару згідно з ТНЗЕД".

Крім того, під час митного оформлення товарів згідно з МД № 400040000/2012/004721 декларантом митному органові надавався рахунок-фактура від 02.08.2012 року № 8020936/260, на який у графі 11 "Номер та дата рахунку - фактури" посилається сертифікат про походження форми СТ-1 від 03.08.2012 № RUUA, а згідно з МД № 400040000/2012/004723 декларантом надавався рахунок-фактура від 02.08.2012 року № 8020455/260, на який у графі 11 "Номер та дата рахунку - фактури" посилається сертифікат про походження форми СТ-1 від 03.08.2012 № RUUA.

Вимогами п. 9.1 Правил передбачено, що сертифікат може бути не визнаний митними органами країни ввезення для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі в разі, якщо відомості, зазначені в сертифікаті, не відповідають декларованим або не дозволяють провести однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого.

Таким чином, встановлені помилки у сертифікатах про походження форми СТ-1 від 09.07.2012 № RUUA, від 03.08.2012 року № RUUA та від 03.08.2012 року № RUUA не дозволяють визнати дані сертифікати дійсними для надання товару режиму вільної торгівлі, оскільки останні не відповідають вимогам та порядку заповнення відповідно до Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 р., а тому зроблені відповідачем висновки в акті перевірки від 20.09.2012 р. № Н/0026/2012/400000000/НОМЕР_1 відповідають законодавству України з питань державної митної справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено дотримання ним умов застосування режиму пільгової торгівлі при розмитненні придбаного у ТОВ Техно НИКОЛЬ - Строительные Системы товару, а тому відповідачем правомірно визначено суму заниження позивачем податкового зобов'язання в розмірі 20124,35 грн., оскільки декларантом під час ввезення товару на митну територію України було подано митному органу сертифікати про походження форми СТ-1 з неповною інформацією.

Водночас, твердження позивача, щодо порушення Хмельницькою митницею Міндоходів терміну для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки керівником ТОВ "Славутський покрівельний завод" ОСОБА_5 акт перевірки від 20.09.2012 № Н/0026/2012/400000000/НОМЕР_1, на підставі якого прийнятті податкові повідомлення - рішення № 080 та № 081 від 26.09.2012 року отримано 25 вересня 2012 року без заперечень є необгрунтованими.

За правилами ст. 354 МК України, керівник підприємства, що перевірялося, або уповноважена ним особа протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта (довідки), зобов`язані повернути органу доходів і зборів підписаний примірник акта (довідки). Другий примірник акта (довідки) залишається на підприємстві.

В свою чергу, у разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, вони зобов`язані підписати акт або довідку з запереченнями, які вони мають право подати протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта або довідки. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення розглядаються органом доходів і зборів протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у порядку, визначеному ПК України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право брати участь у розгляді заперечень. Про своє бажання взяти участь у розгляді заперечень ці особи зазначають у запереченнях.

Враховуючи зазначене, оскаржені податкові повідомлення - рішення № 080 та № 081 від 26.09.2012 року прийняті відповідачем правомірно та згідно вимог діючого законодавства на момент виникнення спірних правовідносин.

Що стосується тверджень позивача про те, що він був позбавлений тарифних преференцій внаслідок визнання недійсними сертифікатів про походження форми СТ-1, які він надавав під час здійснення митного оформлення, то суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 10.10.2012 року позивач листом від 08.10.2012 року № 155 звернувся до Хмельницької митниці з проханням відновити режим вільної торгівлі у зв'язку з отриманням нових сертифікатів.

Положеннями п. 8.3. Правил встановлено, що замість анульованого з яких-небудь причин сертифіката форми СТ-1 або в разі необхідності переоформлення раніше виданого сертифіката на підставі письмового обґрунтування заявника (декларанта) може бути видано новий сертифікат форми СТ-1. При цьому в графі 5 робиться запис: "ОСОБА_5 замість сертифіката форми СТ-1" із зазначенням номера й дати анульованого (переоформленого) сертифіката. Сертифікату, виданому замість іншого сертифіката форми СТ-1, присвоюється новий реєстраційний номер.

Згідно з п.п. 6.7 розділу 6 Правил, у разі виникнення сумнівів стосовно бездоганності сертифіката форми СТ-1 або відомостей, які в ньому містяться, митний орган країни ввезення товару може звернутися до уповноваженого органу, що засвідчив сертифікат форми СТ-1, або до компетентних органів країни походження товару з мотивованим проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості, у тому числі прохання, пов'язані з простими вибірковими перевірками сертифікатів форми СТ-1, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення.

Відтак, відповідач відповідно до п.п. 6.7 п. 6 Правил звернувся до П`ятигорської торгово-промислової палати з метою перевірки факту видачі зазначених сертифікатів та надання документів на основі яких визначається критерій походження товарів (лист від 17.10.2012 року № 10/2-14/6103), про що в подальшому повідомлено позивача (лист від 28.11.2012 року № 10/3-14/7001).

Так, листом П`ятигорської торгово-промислової палати від 17.10.2012 № 10/2-14/6103 засвідчено правильність та правомочність видачі саме сертифікатів форми СТ-1 від 14.09.2012 № НОМЕР_2 (2700979), від 14.09.2012 № НОМЕР_3 (2700980) та від 14.09.2012 № НОМЕР_4 (2700981), виданих замість сертифікатів походження, представлених позивачем митному органу під час митного оформлення товарів.

В подальшому, Хмельницька митниця листом від 30.01.2013 року № 10/2-14/0570 повідомила позивача, що режим вільної торгівлі за митними деклараціями № 400040000/2012/004033, 400040000/2012/004721, № 400040000/2012/004723 відновлено, а також зазначила про необхідність позивачу подати всі відповідні документи з метою повернення йому з Державного бюджету України митних та інших платежів.

При цьому, позивача було повідомлено про направлення повторного запиту (щодо сертифікату про походження товару форми СТ - 1 від 14.09.2012 року № RUUA бланк 2700981) до П`ятигорської торгово-промислової палати з метою пояснення розбіжностей в датах видачі раніше виданого сертифікату при заповненні графи 5 згаданого сертифікату та зазначено, що про результати Хмельницька митниця повідомить ТОВ "Славутський покрівельний завод" додатково.

Тобто позиція позивача, про те, що відповідач самостійно визначив ТОВ "Славутський покрівельний завод" митну вартість, а відтак не мав права виставляти будь-які податкові повідомлення-рішення спростовується наведеним та положеннями ч. 1 ст. 293 МК України, яка зазначає, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Чернівецького окружного адміністративного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2005 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 жовтня 2015 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_6