Справа № 826/18971/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Екодонресурс»

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними та скасування рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екодонресурс» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 23.07.2015р. №1383-23 та рішення про опис майна у податкову заставу №1383-23 від 23.07.2015р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення прийняті неправомірно, оскільки в момент їх прийняття тривала процедура адміністративного оскарження, а тому сума податкової заборгованості не є узгодженою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екодонресурс» як платник податків перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідачем проведено перевірку ТОВ «Екодонресурс» за результатами якої 19.02.2015р. складено Акт №4/26-55-15-01/37967423 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ, яким встановлено порушенням норм ПК України, а саме завищено заявлену суму до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів у грудні 2014 року на суму 1 018 820грн., завищено залишок від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 472 891грн., завищено заявлену суму до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за грудень 2014 року у розмірі 198 781грн., загальна сума завищення бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за грудень 2014 року становить 1 217 601грн.

Рішенням від 02.05.2015р. №8294/10/26-15-10-06 про результати розгляду первинної скарги ГУ ДФС у м. Києві вказані податкові повідомлення – рішення залишено без змін.

Також, судом встановлено, що відповідачем проведено перевірку ТОВ «Екодонресурс» за результатами якої 20.05.2015р. складено Акт №10/26-55-28-02/37967423 про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за грудень 2014 року та залишок від’ємного значення попередніх періодів, яким встановлено порушення, що позивачем безпідставно задекларовано суму бюджетного відшкодування за жовтень 2014 року в розмірі 671 672грн., листопад 2014 року – 984 753грн., грудень 2014 року – 1 632 368грн.; безпідставно виписано розрахунки за травень 2014 року, у зв’язку з чим занижено податкові зобов’язання за травень 2014 року на суму ПДВ 20 380грн., грудень 2014 року ПДВ 16 667грн, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового періоду) (рядок 9 – рядок 17) (позитивне значення) в травні 2014 року на сум 4 763грн., завищення від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового періоду) (рядок 17 – рядок 9) у грудні 2014 року на суму 16 667грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач 15.06.2015р. подав до ГУ ДФС у м. Києві Скаргу.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 23.06.2015р. №9882/10/26-15-10-06 продовжено строки розгляду первинної скарги до 13.08.2015р. включно.

Проте, 23 липня 2015 року відповідачем прийнято податкову вимогу №1383-23, відповідно до якої у позивача станом на 22.07.2015р. існує сума узгодженого податкового зобов’язання у розмірі 3 393 253,25грн., з яких 3 088 853,00грн. основний платіж та 304 400,25грн. – штрафні (фінансові) санкції.

Крім того, 23 серпня 2015 року відповідачем прийнято Рішення №1383-23 про опис майна у податкову заставу.

Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення – це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Під грошовим зобов’язанням платника податків, згідно з пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним, зокрема, вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога – це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

У взаємозв’язку з наведеним, пунктом 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.15 статті 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У зв’язку з цим та відповідно до положень п.п. 56.15, 56.18 ст. 56 ПК України грошове зобов’язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні в силу закону вважається неузгодженим та, відповідно, не набуло статусу податкового боргу.

Під час розгляду справи встановлено, що на момент прийняття оскаржуваної податкової вимоги від 23 липня 2015 року грошове зобов’язання у розмірі 3 393 253,25грн. було неузгодженим.

Відтак, визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Екодонресурс» суми податкового боргу за неузгодженим грошовим зобов'язанням в сумі 3 393 253,25грн. не ґрунтується на нормах Податкового кодексу України, що свідчить про протиправність прийнятої контролюючим органом податкової вимоги від 23 липня 2015 року 1383-23, у зв'язку із чим вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Приписами пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України визначено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 93.1 статті 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

Беручи до уваги те, що право податкової застави виникає з дня виникнення податкового боргу, по якому грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, у контролюючого органу відсутні правові підстави щодо опису майна у податкову заставу.

Зазначене вище свідчить про протиправність прийнятого контролюючим органом рішення про опис майна у податкову заставу від 23 липня 2015 року 1383-23, у зв'язку із чим воно також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 560,28грн. з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екодонресурс» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 23.07.2015р. №1383-23 Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу №1383-23 від 23.07.2015р.

Присудити з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екодонресурс» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 560,28грн. (п’ятсот шістдесят гривень, 28 копійок).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко