Справа № 810/3111/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року 810/3111/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання - Приходько Н.І., за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про скасування рішень та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

17 липня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (ТОВ «Аверс-Сіті», товариство) із позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування рішень та зобовязання вчинити дії.

Ухвалою суду від 20 липня 2015 року провадження у справі відкрито та залучено співвідповідачами державних реєстраторів прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 16 вересня 2015 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про уточнення (збільшення) позовних вимог, з урахуванням якої позивач просив:

- скасувати рішення управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області про відмову у скасуванні №20784044 від 20 квітня 2015 року, №20965296 від 27 квітня 2015 року, №20781500 від 20 квітня 2015 року;

- зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності №6943042 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт з реєстраційним номером 09;

- зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності №2974525 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 09/ спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова 26, корп. 1, нежитлове приміщення №4;

- зобов'язати це ж управління державної реєстрації внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності №2970313 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 09/ спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова 26, корп. 1, нежитлове приміщення №3.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на об'єкти нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення №3 у будинку №26, корпус 1 по вул. Пономарьова у смт. Коцюбинське Київської області; нежитлове приміщення №4 у будинку №26, корпус 1 по вул. Пономарьова у смт. Коцюбинське Київської області; квартиру №83 з технічним приміщенням у будинку №26, корпус 2, по вул. Пономарьова у смт. Коцюбинське Київської області, про що внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2974525, №2970313 та №2993509. Стверджували, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на таку нерухомість. Підкреслювали, що у звязку із цим правова підстава реєстрації цього права за ОСОБА_6 відпала, а тому державна реєстрація права власності на вказані обєкти нерухомості має бути скасована шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Звертали увагу, що відповідач відмовляється вносити запис про скасування державної реєстрації прав, що виявилось у оскаржуваних рішеннях №20784044 від 20 квітня 2015 року, №20965296 від 27 квітня 2015 року, №20781500 від 20 квітня 2015 року.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

30 вересня 2015 року від Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшли письмові заперечення, у яких висловлено прохання відмовити у задоволенні позовних вимог (т.1 а.с.70-74). Наголошували, що ТОВ «Аверс-Сіті» подано разом із заявами про скасування державної реєстрації права власності на відповідні обєкти нерухомого майна рішення судів, зміст, дата та номер яких не відповідає змісту рішень, їх даті та номеру, які були підставою виникнення права власності на відповідне нерухоме майно. Також вказано, що надані позивачем із заявами про державну реєстрацію рішення судів не містили вказівки про скасування рішення державного реєстратора, державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стверджено, що державними реєстраторами правомірно відмовлено позивачу у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності.

У судовому засіданні державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях. Також наголошувала, що документи, які подавалися для проведення державної реєстрації позивачем, не містили даних стосовно скасування правових підстав реєстрації права власності у цьому випадку і, відповідно, у державних реєстраторів не було правових підстав для внесення записів про скасування державної реєстрації права власності.

Заслухавши пояснення представників позивача та державного реєстратора ОСОБА_3, дослідивши інші докази, зокрема, письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, виходячи із такого.

Так, 18 квітня 2015 року та 24 квітня 2015 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» подано до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області заяви про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з реєстраційними номерами 09, 09, 09.

До названих заяв додавалися наступні документи (що також стверджувалось позивачем та не заперечувалось відповідачами): рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року у справі №367/484/14-ц, рішення Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року у справі №6-30032св14, платіжне доручення, виписка із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, доручення, копії паспорту та картки платника податків (т.1 а.с.166-220).

20 квітня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 прийнято рішення №20784044, яким відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за №6943042 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 09 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.26).

Також, 20 квітня 2015 року тим же державним реєстратором винесено рішення №20781500 щодо відмови у скасуванні державної реєстрації права власності на нерухоме майно №2974525 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 09 (т.1 а.с.27).

Крім того, 27 квітня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 прийнято рішення №20965296, яким відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно №2970313 стосовно обєкта нерухомого майна з реєстраційним номером 09 (т.1 а.с.25).

Названі вище рішення про відмову у скасуванні мотивовані тим, що подані для державної реєстрації документи не відповідають вимогам законодавства, не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а також не містять вказівки щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №11231690 від 21 жовтня 2013 року (т.1 а.с.49) вбачається, що згідно рішення про державну реєстрацію прав №6904281 від 17 жовтня 2013 року за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №3 у будинку №26, корпус 1 по вул. Пономарьова (вул. Будівельна) в смт. Коцюбинське у м. Ірпінь Київської області, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 2970313, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 09.

Як видно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №11248487 від 21 жовтня 2013 року (т.1 а.с.50), на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №6904557 від 17 жовтня 2013 року внесено запис про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення №4 у будинку №26, корпус 1 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське, м. Ірпінь Київської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 2974525, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 09.

Підставою виникнення права власності у названих витягах зазначено наступні документи: договір купівлі-продажу майнових прав №489 від 17 березня 2011 року, акт прийому-передачі майнових прав від 17 березня 2011 року, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року №1013/9989/2012, ухвала Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року №22ц780/4024/2013, сертифікат КС№6 від 16 вересня 2011 року, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області.

Крім того, як вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №26596151 від 10 вересня 2014 року (т.1 а.с.51,165), згідно рішення про державну реєстрацію прав №15656262 від 9 вересня 2014 року за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: квартира №83, будинок №26, корпус 1/2 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське у м. Ірпінь Київської області, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №6943042, відкритого на обєкт з реєстраційним номером 09. Підставою виникнення права власності у такому витягу зазначено рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року №367/7911/13-ц.

Таким чином, правові підстави реєстрації прав власності на вищезазначені обєкти нерухомого майна, викладені позивачем у позовній заяві, документально не підтверджуються.

Судом зясовано, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012 за позовом ТОВ «Аверс-Сіті» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, ТОВ «Інтерінвестброк», приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу: ОСОБА_9. та ОСОБА_10, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності та зобовязання вчинити дії, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року (т.2 а.с.5-19), - відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Аверс-сіті», а позов ОСОБА_6 задоволено, визнано за нею право власності, зокрема, на: нежитлове приміщення №3 на 1-му поверсі будинку №26, корпус 1, секція 1; нежитлове приміщення №4 на 1-му поверсі будинку №26, корпус 1, секція 1; квартиру №83 з технічним приміщенням на 22-му та 23-му поверхах у будинку №26, корпус 2, секція 1 по вул. Пономарьова у смт. Коцюбинське у м. Ірпінь Київської області (т.2 а.с.5-12).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року та ухвала апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.20-24).

За наслідками нового розгляду справи 20 березня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області прийнято рішення у справі №367/484/14-ц, яким визнано за ОСОБА_6 право власності, зокрема, на: нежитлове приміщення №3 на 1-му поверсі будинку №26, корпус 1, секція 1; нежитлове приміщення №4 на 1-му поверсі будинку №26, корпус 1, секція 1; квартиру №83 у будинку №26, корпус 2, секція 1 по вул. Пономарьова у смт. Коцюбинське у м. Ірпінь та зобов'язано ТОВ «Аверс-Сіті» передати ОСОБА_6 названі обєкти нерухомого майна (т.1 а.с.8-15).

Однак, рішенням Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14 рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року скасовано, позов ТОВ «Аверс-Сіті» до ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів задоволено і відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності та зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року залишено без змін.

Крім того, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року у справі №367/7911/13-ц за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12 до ТОВ «Аверс-Сіті», Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції про визнання права власності та зобовязання вчинити дії, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 серпня 2014 року, позов задоволено частково, зокрема, визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру №83 у будинку №26, корпус 1, секція 2 по вулиці Пономарьова у смт. Коцюбинське у м. Ірпінь Київської області (т.1 а.с.153-164).

Таким чином, правові підстави реєстрації права власності на обєкти нерухомості про які йдеться у цій справі є відмінними від тих, які зазначені товариством «Аверс-Сіті» у позовній заяві.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відносини, пов'язані із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон №1952-ІV).

За визначенням у частині першій статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як закріплено у частині першій статті 4 Закону №1952-ІV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

За приписами частини першої статті 6 цього ж Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (стаття 8 Закону №1952-ІV).

За нормами пункту 1 частини другої статті 9 Закону №1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації (частина четверта статті 9 Закону №1952-ІV).

За правилами пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5 (Порядок №3502/5), для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

У силу положень частини другої статті 26 Закону №1952-ІV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (пункт 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141).

У відповідності до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1952-ІV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За приписами статті 380 Цивільного процесуального кодексу України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

За нормами частини першої статті 381 Цивільного процесуального кодексу України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

За наслідками аналізу викладених законодавчих приписів та зясованих у справі обставин, суд звертає увагу на таке.

По-перше, Апеляційний суд Київської області при прийнятті рішення від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14, як і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ при скасуванні рішення щодо задоволення позову ОСОБА_6, не зясовував питання виконання рішення суду першої інстанції та, відповідно, не вирішував питання щодо повороту виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012, яке фактично було правовою підставою (правовстановлюючим документом) для реєстрації права власності за названою особою щодо обєктів нерухомого майна з реєстраційними номерами 09 і 09.

Відомості стосовно звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до цивільного суду із заявою про поворот виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012 - відсутні.

При цьому, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у ситуації, яка склалася, є саме звернення товариства «Аверс-Сіті» до відповідного цивільного суду, у якому знаходиться справа, із заявою про поворот виконання рішення, яке слугувало правовою підставою для реєстрації права власності на відповідні обєкти нерухомого майна і у подальшому було скасовано.

По-друге, суд звертає увагу і на інший аспект, зокрема, на те, що позивачем до заяв про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з реєстраційними номерами 09, 09, 09 додавалися рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року у справі №367/484/14-ц, рішення Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14 та ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року у справі №6-30032св14. При цьому, як вже зазначалося вище, право власності на обєкти нерухомого майна з реєстраційним номером 09 (нежитлове приміщення № 3 у будинку №26, корпус 1 по вул. Пономарьова (вул. Будівельна) в смт. Коцюбинське, м. Ірпінь Київської області) та з реєстраційним номером 09 (нежитлове приміщення № 4 у будинку №26, корпус 1 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське, м. Ірпінь Київської області) зареєстровані за ОСОБА_6 на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012 та ухвали Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року №22ц780/4024/2013, а право власності на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 09 (квартира №83 у будинку № 26, корпус 1/2 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське, м. Ірпінь Київської області) - зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року №367/7911/13-ц.

Так, як зясовано у ході розгляду справи, хоча надані до заяв позивача судові рішення були результатами розгляду за наслідками скасування і направлення на новий розгляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012 та ухвали Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року №22ц780/4024/2013, однак будь-яких доказів або ж пояснень щодо цього державному реєстратору подано не було.

Також, суд звертає увагу, що позивачем подано заяву про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 09. При цьому, як зазначалось вище, із наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №26596151 від 10 вересня 2014 року (т.1 а.с.51,165) вбачається, що право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру №83 у будинку № 26, корпус 1/2 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське, м. Ірпінь Київської області (реєстраційний номер 09), - зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі рішення суду у справі №367/7911/13-ц (т.1 а.с.153-164).

У той же час, рішенням Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року було скасоване рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року, яким визнано право власності за ОСОБА_6 на квартиру №83 з технічним приміщенням, загальною площею 124,67 кв.м. на 22-му та 23-му поверхах у будинку №26, корпус 2, секція 1 по вул. Пономарьова у смт. Коцюбинське, м. Ірпінь Київської області, тобто у іншому корпусі і у іншій секції.

Отже, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року у справі №367/484/14-ц, рішення Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14 та ухвала Вищого адміністративного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року у справі №6-30032св14, які були подані позивачем із заявою про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з реєстраційним номером 09, не містять відомостей того, що правова підстава набуття ОСОБА_7 права власності квартиру №83 у будинку №26, корпус 1/2 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське, м. Ірпінь Київської області, за реєстраційним номером обєкт нерухомого майна із реєстраційним номером 09, - відпала.

Таким чином, подані позивачем документи разом із заявами про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з реєстраційними номерами 09, 09, 09 дійсно не давали змоги державним реєстраторам встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, містили суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а тому відповідні субєкти владних повноважень обєктивно не могли дійти висновку про те, що правова підстава для реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна з реєстраційними номерами 09, 09, 09 - відпала.

Крім того, державними реєстраторами було враховану і пряму норму Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 26) стосовно того, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність рішення про поворот виконання рішення суду, а також наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а за таких обставин - і відсутності рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, що набрало законної сили, суд констатує, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, а також приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За викладеного вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно із частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідачі не надали суду доказів понесення ними судових витрат, тому підстави для присудження на їх користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 12 жовтня 2015 р.