Справа № 22-а-27451/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 30.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Оношко Г.М., Данілова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про визнання дій неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про відмову проведення перерахунку раніше призначеної пенсії і виплати недоотриманої суми пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року позивач звернувся до відповідача з названим позовом. У позові зазначала, що вона проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, не працює. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи^ має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 30 % мінімальної пенсії, як особі, віднесеної до 2 категорії: Проте вказані доплати проводяться в значно меншому розмірі, здійснити перерахунок відповідач відмовився, тому просила визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати провести перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням щомісячної додаткової пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 22 червня 2009 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Постановлено визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, віднесеної до категорії 2 в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії позивачеві протиправними, зобовязано відповідача провести перерахунок та щомісячно виплачувати ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 22 червня 2006 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга не піддягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач є особою, яка проживає в зоні посиленого радіологічного контролю зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України як непрацюючий пенсіонер.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії, відповідно і позивач має праве на таку додаткову пенсію, разом з тим відповідачем такі вимоги щодо позивача не| виконуються. На це вказують встановлені обставини справи та розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (пенсіонерів).

Проте ця виплата здійснюється відповідачем з розрахункової величини 19 грн. 91 коп відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категорій пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Таким чином, розмір доплати до пенсії, додаткової пенсії, нарахування та виплату яких позивачу проводить відповідач відповідно до вищевказаних нормативних актів, суперечить вимогам СТ. 51 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позиція відповідача щодо обставин даного спору грунтується виключно на положення:

постанов КМ України, тоді як відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та

органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах

повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 8

Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має

вищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції

України та повинні відповідати їй. За ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй

діяльності керується Конституцією і Законами України, актами Президента України. На думку суду

відповідач нараховував позивачу допомогу без врахування рішення Конституційного Суду України

№10 рп/2008 від 22.05.2008 року, згідно яких призупинення, обмеження та скасування прав і свобод

громадян є неконституційним.

Згідно ч. З ст. 9 КАС України при вирішенні справи суд керується принципом законності,

відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та

службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений

Конституцією та Законами України. Розмір доплати до пенсії, визначений вказаною вище

постановою КМ України від 26.07.1996р. за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить вимогам ст. 51 «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших

законів, що стосувалися встановлення розміру мінімальної заробітної плати, рішенням

Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, зокрема в п.5.4 якого було

встановлено, що ЗУ Про державний бюджет України на відповідний рік не мав обмежень щодо

застосування положень ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до

території України, остаточним і оскарженню не підлягає.

Крім того, в п.5 зазначеного рішення вказано на те, що рішення Конституційного Суду України

у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у

зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що

визнані неконституційними.

Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції

України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною

Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, (який має вищу юридичну

силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзааконними

актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягає стаття 51 Закону України

«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а

не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Зі

змісту ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсій за основу їх

нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами,

передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне

пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або

встановлював інший розмір немає, тому суд не приймає до уваги положення частини третьої статті 28

Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, ЩО

мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті,

застосовується виключно для визначення розмірі пенсій, призначених згідно з цим Законів, оскільки

наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для

відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової

пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, та пенсії як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС. виходячи

з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 51 Закону України «Про статус та

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено праве позивача на підвищення пенсії та отримання доплати до неї відповідно до Положень Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і що право на доплату до пенсії на рівні однієї мінімальної заробітної плати позивач набув з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище рішення, оскільки за ст.152 Конституції

України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Про це також вказано і в п. З зазначеного рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Виходячи ї загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначені розміру доплати до пенсії у звязку з проживанням на радіоактивно забрудненій території передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», необхідно керуватися ст. 51 цього Закону, а не постановою Кабінет Міністрів України № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 рок №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»,яка суперечать вимогам с 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, і що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності своїх дій з посилання на відсутність бюджетних коштів та відсутність фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які здійснюються не за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а за рахунок державного бюджету не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обовязків у справа цієї категорії виходять за межі заявлених позовних вимог, не є підставою для невиконання відповідачем своїх обовязків.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у постанові.

Суд першої інстанції прийняв постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області відхилити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст. 254 КАС України, та може бут оскаржено в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді