Справа № 2-а-24/11
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2011-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2а/1007/24/11, cправа № 2-а-24/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Радзівіл А.Г.,

при секретарі Ковальчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах Київської області про зобовязання провести перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дитині війни" -

встановив :

В жовтні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дитині війни" в сумі 5 691,60 грн. за 2008-2009 роки та десять місяців 2010 року з урахуванням вже проведених виплат.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дитині війни" за період з 25 квітня 2010 року із розрахунку ЗО % мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вже проведених виплат. Свою уточнену позовну заяву підтримав і просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився подав заяву про розгляд справи у їх відсутність та заперечення на позов в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню так як дотримуються вимоги чинного законодавства при виплаті доплати до пенсії позивачу та проводиться доплата в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Виходячи зі змісту ст.З та п.2 ч.І ст. 17 КАС України відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими.

Відповідно до ч.І ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України обовязок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»: «...дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років...».

Як вбачається з матеріалів справи позивач є громадянином України, народився 01 січня 1939 року, що підтверджено копією паспорта і станом на 02 вересня 1945 року він ще не досяг віку - 18 років.

Оскільки позивач належить до категорії «дітей війни», тому на нього поширюються всі вимоги Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року «Дітям війни» пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яку призначає і виплачує управління Пенсійного фонду України за місцем проживання осіб, що мають статус "дитина війни".

Оскільки позивач належить до категорії дітей війни, тому на нього поширюються вимоги Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни були визнанні такими, що не відповідають Конституції та втратили свою чинність з дня ухвалення рішення.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 було визнано неконституційним п.41 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було внесено зміни в ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни". Конституційний суд дійшов до висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина, а тому з 22 травня 2008 року позивач має право на отримання надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином недоплата позивачу відповідачем належної соціальної допомоги у розмірі передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни є протиправною і суперечить Конституції України.

Отже, враховуючи наведене, позовні вимоги в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення до пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням проведених виплат, встановленої ч.І ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 25 квітня 2010 року обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, ст. 64, ст. 152 Конституції України, Законом України "Про соціальний захист дітей війни", Рішеннями Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року суд -,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Броварах Київської області починаючи з 25 квітня 2010 року здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням проведених виплат, встановленої ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постанова підлягає негайному виконанню в межах стягнення за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г.Радзівіл