Справа № 826/12050/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2015 року № 826/12050/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., судді Федорчука А.Б., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, мотивуючи позовні вимоги тим, що всупереч норм діючого трудового законодавства, відповідачем протиправно, без наявності на те законних підстав, звільнено позивача із займаної посади, незважаючи на те, що про скорочення штату останній не повідомлявся та йому не пропонувалась інша посада, що є порушенням ст. 49-2 КЗпП України.

У позовній заяві позивач (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просить суд:

- скасувати наказ №187-к від 09.06.2015 р. заступника Голови комісії з реорганізації Держгірпромнагляду України І.Г. Калиновської про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області 09.06.2015 р. відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

- зобов'язати Державну службу України з питань праці поновити ОСОБА_1 на роботі на аналогічній посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представники Державної служби України з питань праці в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в письмових запереченнях, наявних в матеріалах справи, мотивуючи їх тим, що процедура звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області, що реорганізується, була повністю дотримана.

В судовому засіданні представник Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник Головного управління Держпраці у Харківській області зазначив, що питання призначення на посаду та звільнення з посади першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області знаходиться поза межами компетенції Головного управління Держпраці у Харківській області, а відтак підстави для задоволення позовних вимог в частині даного відповідача відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України №25-к від 11.02.2015 р. ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області.

09.06.2015 р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», ст.ст. 40, 44, 47, 83, 116 Кодексу законів про працю України, ст. 35 Закону України «Про державну службу», ст. 24 Закону України «Про відпустки» Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України видано наказ №187-к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

При цьому, у даному наказі підставами для звільнення вказано: пропозиція посади від 02.06.2015 р.; акт про відмову від ознайомлення з пропозицією посади від 02.06.2015 р.; лист-погодження Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 03.06.2015 р. №01/16-1138.

Незгода позивача із наказом про звільнення зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з питань праці та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки і поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері охорони надр), а також функції з реалізації державної політики у сфері гігієни праці та функції із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року №1050-р «Про утворення комісії з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки» затверджено утворення комісії з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, її персональний склад та здійснення заходів з реорганізації.

Механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів визначає Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. N 1074 (далі - Порядок №1074).

Відповідно до п. 15 даного Порядку №1074, у разі припинення органу виконавчої влади Кабінет Міністрів України утворює відповідну комісію, затверджує її голову та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації. Головою комісії з припинення органу виконавчої влади затверджується керівник або заступник керівника органу виконавчої влади, що припиняється.

При цьому, п. 21 Порядку №1074 визначено, що Голова комісії, зокрема, забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення, повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи.

Наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України №149 від 05.11.2014 р. «Про утворення комісії з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України» затверджено персональний склад комісії з проведення реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України та затверджено заходи з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України (додаток №2).

Так, відповідно до п. 5 додатку №2 до зазначеного наказу з 06.11.2014 р. попередити працівників центрального апарату про наступне вивільнення (по присутності працівників відповідно до графіку роботи), а протягом періоду реорганізації розірвати трудові договори з працівниками.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв'язку з утворенням Державної служби України з питань праці шляхом злиття Державної інспекції з питань праці та Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки зменшилась кількість посад начальників, перших заступників та заступників територіальних органів.

Зі змісту ст. 30 Закону України «Про державну службу» вбачається, що державна служба припиняється в т.ч. і на загальних підставах, передбачених Кодексом законів про працю України.

Статтею 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

При цьому, відповідно до положень п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників визначений ст. 49-2 КЗпП України.

Так, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2015 р. ОСОБА_1 попереджений про наступне звільнення у зв'язку з реорганізацією, що підтверджується письмовим попередженням про наступне звільнення, на якому наявний підпис позивача.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт від 02.06.2015 р., яким підтверджується, що першому заступнику начальника Територіального управління Держгірпромнагляду в Харківській області ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись під особистий підпис з пропозицією щодо працевлаштування на посаду головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення та планування діяльності управління інспекційної діяльності в Державній службі України з питань праці, ознайомлюватись з якою він відмовився. При цьому, в зазначеному акті вказано, що ОСОБА_1 оголошено (зачитано начальником відділу персоналу ОСОБА_3.) зміст пропозиції з запропонованою йому посадою.

При цьому, суд звертає увагу на п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно якого, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 3 ст. 36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Факт реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду в Харківській області підтверджується наявними матеріалами справи та наведеними вище положеннями нормативно-правових актів.

Крім того, наведене в сукупності свідчить, що відповідачем дотримано порядок вивільнення працівників, адже зокрема позивача про наступне вивільнення персонально попереджено не пізніше ніж за два місяці та враховане його переважне право на залишення на роботі шляхом оголошення пропозиції іншої посади, а саме - головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення та планування діяльності управління інспекційної діяльності в Державній службі України з питань праці.

Додатково суд зазначає, що наказом Держгірпромнагляду від 05.11.2014 року №149 затверджено персональний склад комісії з проведення реорганізації Державної служби реорганізації гірничого нагляду та промислової безпеки України та затверджено Заходи з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України.

Відповідно до п. 18 Порядку №1074, до комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов'язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідного органу виконавчої влади або територіального органу.

Згідно з п. 19 Порядку №1074, право підписувати документи щодо припинення органу виконавчої влади або територіального органу надається голові комісії з моменту його затвердження до дня внесення запису про державну реєстрацію припинення органу виконавчої влади або територіального органу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Для здійснення своїх повноважень голова комісії видає накази, використовуючи бланки органу виконавчої влади або територіального органу, що припиняється.

При цьому, відповідно до ч. 2 п. 16 Порядку №1074, у складі комісії з припинення органу виконавчої влади за рішенням голови комісії визначається заступник голови комісії - представник органу виконавчої влади, що припиняється, або утвореного органу виконавчої влади, або органу виконавчої влади, до якого переходять права та обов'язки органу виконавчої влади, що припиняється, який у разі відсутності голови комісії з припинення органу виконавчої влади чи неможливості здійснювати ним свої повноваження з інших причин виконує його обов'язки.

Вищезазначеним наказом №149 від 05.11.2014 року ОСОБА_2 визначена заступником Голови комісії з ліквідації.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Кабінету Міністрів України №394-р від 15.04.2015 р. ОСОБА_4 звільнено з посади заступника Голови Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України. 27.05.2014 р. Держгірпромнагляд України видав наказ №134-к «Про звільнення ОСОБА_4.».

Матеріалами справи підтверджується, що 02.06.2015 р. складено акт про невиконання повноважень Голови комісії з реорганізації Держгірпромнагляду України ОСОБА_4 з 28.05.2015 р.

Крім того, зазначеним вище актом підтверджується, що повноваження щодо підпису документів переходять до заступника голови комісії з реорганізації Держгірпромнагляду України - ОСОБА_2

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ підписаний уповноваженою на те особою.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведене в сукупності свідчить, що при прийнятті оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а відтак підстави для скасування даного наказу відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки позовна вимога щодо поновлення позивача на посаді є похідною від позовної вимоги, підстав для задоволення якої судом не вбачається, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Частиною 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного наказу виконав повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 69-72, 158-163, 256 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.