Справа № 14403/11/2070
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2011 р. № 2а- 14403/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зоркіної Ю.В.,

при секретарі судового засідання Дрижанові О.С.

у присутності

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м.Харкова до ПАТ «Точприлад»про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги заявлені до ВАТ «Точприлад»про стягнення заборгованості по відшкодуванню виплаченої пільгової пенсії у розмірі 22111,36 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до ст. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 передбачено відшкодування витрат Пенсійному фонду України на виплату і доставку пільгових пенсій. Внаслідок невиконання вимог діючого законодавства щодо відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсії, призначеної пенсіонерам на пільгових умовах у відповідача склалась заборгованість перед Пенсійним фондом України в сумі 22111,36 грн.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, пославшись на обставини, викладені у письмових запереченнях на позовну заяву, які наявні у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Пунктом 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 8-2 від 30 квітня 2002 року одним з основних завдань управління є облік платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та збору на обов'язкове державне пенсійне страхування , збирання та акумулювання в районі (місті) страхових внесків та інших коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій, допомоги на поховання та інших соціальних виплат, що здійснюються за рахунок коштів Фонду.

Відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду в Дзержинському районі м.Харкова як платник страхового збору на обовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Згідно абз. 4 п.1 ст.2 Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади), крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок обчислення і сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування страхувальниками та застрахованими особами до Пенсійного фонду України, а також надходження і витрачання його коштів передбачено Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.03 р. та Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 19.12.2003 р. та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за № 64/8663 від 16.01.2004р.

Відповідно до прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" №400/97-ВР від 26.06.1997 року у підприємств, які є платниками збору, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підприємства та організації з коштів, призначених на оплати праці, вносять в Пенсійний фонд України плату, яка покриває витрати на виплату пенсій на підставі пунктів "б"-"з" даної статті в розмірі 100 % від виплаченої пенсії.

Відповідно до вимог ч. 2 Прикінцевих Положень Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, відповідач зобовязаний щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Довідками копії яких наявні у матеріалах справи, підтверджено факт роботи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.37,41,46,51,55,59,69,70) на Харківському заводі точного приладобудування відповідно до вказаних періодів

За січень-вересень 2011 року на адресу відповідача направлено листи-повідомлення про відшкодування витрат на виплату пільгової пенсії за списком 2, згідно розрахунку до якого розмір відшкодування по зазначеним пенсіонерам складає 22111,36 грн. (а.с.9-36).

Спір між сторонами виник у звязку з тим, що позивач вважає відповідача правонаступником Державного підприємства Точприлад, що входило до складу ВО Точприлад і у звязку з цим вважає, що відповідач зобовязаний відшкодовувати пенсії, призначені відповідно до ч. 2 прикінцевих положень Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , а відповідач не вважає себе правонаступником ні в силу закону, ні в силу статутних документів, посилаючись на те, що він є правонаступником тільки Держаного підприємства Точприлад, утвореного у 1992 році.

Відповідно до наявного в матеріалах справи статуту Харківського виробничого обєднання Точприлад, затвердженого 31.03.1989 року, судом встановлено, що ВО Точприлад перебувало у віданні Міністерства приладобудування, засобів автоматизації та систем керування СРСР з безпосереднім підпорядкуванням Міністерству. ВО Точприладдіяло як єдиний виробничо-господарський комплекс, до складу якого входили структурні одиниці: Харківський завод точного приладобудування та Спеціальне конструкторське - технологічне бюро засобів не руйнуючого контролю. Таким чином, Державне підприємство Точприлад входило у склад підприємства союзного підпорядкування і відповідно відносилось до сфери його управління та мало статус підприємства союзного підпорядкування, оскільки відносилось до сфери управління Міністерства приладобудування, засобів автоматизації та систем керування СРСР.

В той же час, у звязку з розпадом СРСР, проголошенням незалежності України, набранням чинності Законом України Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України все майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, перейшло у державну власність України. Майно цих підприємств передано Фонду державного майна та встановлено, що правонаступником за договорами оренди державних підприємств та контрактів з керівниками на території України, які укладені з міністерствами і відомствами СРСР, є Фонд державного майна України.

Відповідно до статей 3, 37 Закону України „Про підприємства в Україні , що діяв на момент створення підприємства відповідача, підприємства мають право на добровільних засадах об'єднувати свою виробничу, наукову, комерційну та інші види діяльності, якщо це не суперечить антимонопольному законодавству України.

Ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражу.

Статтями 2, 3, 5 Закону Союзу Радянських соціалістичних республік „Про підприємства в СРСР, якій діяв на момент створення підприємства відповідача, встановлено, що відповідно до форм власності, встановлених Законом СРСР "Про власність з СРСР", можуть діяти зокрема, підприємства, засновані на державній власності - державне союзне підприємство.

Підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Згідно зі статтею 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Статтею 37 Цивільного кодексу УРСР, що діяла в період створення державного підприємства Точприлад, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

Відповідно до частини сьомої статті 34 Закону України „Про підприємства в Україні, який втратив чинність з 01.01.2004, при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства.

Також судом встановлено, що ДП Точприлад утворено на підставі наказу № 9 від 23.09.1992 року регіонального відділення Фонду держмайна України по Харківській області, що виключає можливість стверджувати про його утворення шляхом реорганізації юридичної особи, яка існувала раніше.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд встановив, що підстави для задоволення позову відсутні, так як відсутній факт правонаступництва, оскільки останній можливий лише при припиненні юридичної особи шляхом виділу, приєднання, поділу чи перетворення.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Суд також звертає увагу на те, що ст. 99 КАС України встановлено строк звернення до адміністративного суду. Адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1). Відповідно до ч. 2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вказані норми закону означають, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Предметом адміністративного позову є вимога про відшкодування пенсії за період січня по вересень поточного року, проте позивач фактично звернувся до суду 31.10.2011 р., тобто поза межами строку, визначеного ст.99 КАС України в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за січень-березень 2011 року. Відповідачем не наведено суду належних доказів для поновлення строків позовної давності, проте суд керуючись ч.1 ст.2, ч.3 ст.162 КАС України вважає відмову у задоволенні позову тим засобом захисту відповідача, який гарантує дотримання його прав та інтересів у означеній сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до п. 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м.Харкова до ПАТ «Точприлад»про стягнення заборгованості - залишити без задоволення

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова виготовлена 18 листопада 2011 року.

Суддя Зоркіна Ю.В.