Справа № 815/2873/15
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2873/15

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Яковлева Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Худик С.А.,

за участю представника позивача Обаніної О.М.,

відповідача Фекліної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, інспекторів Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року по справі за позовом підприємства "Трансшип" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, інспекторів Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

21.05.2015р. ТОВ «Трансшип» звернулось з позовом до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, інспекторів Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просило визнати протиправними дії зазначених інспекторів, які виразились у вимогах зробити відбір проб ізольованого баласту теплоходу «Аліна» з 14 по 21 січня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача інспектори ДЕІ під час екологічного контролю теплоходу «Аліна» без законних та обґрунтованих на то підстав вимагали надати проби ізольованого баласту, через що теплохід простояв без оформлення відкриття кордону понад 8 діб, що спричинило необґрунтований простій і завдання матеріальної шкоди позивачу.

Відповідачі заперечували проти позову, зазначаючи, що під час перевірки судна капітан відмовився надати необхідні документи для проведення екологічного контролю обґрунтовуючи це тим, що питання відносно перебування представників служби державного екологічного контролю на борту судна та рішення про дозвіл або заборону будь-яких дій держінспекторів вирішуються виключно представником компанії судновласника.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили зазначену постанову скасувати та прийняту нову про відмову у задоволені позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Теплохід "Аліна" знаходиться в управлінні позивача на підставі стандартної угоди Балтійського та міжнародного морського комітету про експлуатаційне управління судами "Шипмен".

14 січня 2015 року теплохід прибув у пункт пропуску через державний кордон України у Іллічівський морський торговельний порт, для проходження контрольних заходів з оформлення приходу для подальшої постановки на плановий ремонт у ПАТ «Іллічівський судноремонтний завод».

Екологічний контроль судна здійснювали наступні інспектори відповідача, а саме 14.01.2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4, про що свідчить відповідний акт, 15.01.2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4, 17.01.2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4, 19.01.2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4, 20.01.2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4, 21.01.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4

З огляду DVD дисків приєднаних в судовому засіданні, вбачається що вказані інспектори сім разів підіймались на борт теплоходу «Аліна» у складі прихідної комісії. Кожен раз інспектори вимагали надати проби ізольованого баласту для проведення хімічного аналізу за відсутності факту забруднення, за відсутності технічної можливості для подібного відбору без розбору конструкцій судна, а також за відсутності нормативного документа, що передбачає спосіб, метод, періодичність, порядок подібного відбору.

При позитивному результаті прикордонного контролю та митного контролю прибуткова комісія не відкрила кордон судну, у зв'язку з нездійсненням екологічного контролю.

Лише 22 січня 2015 року теплоходу «Аліна» відкрито кордон без проведення екологічного контролю та судно постановлено на плановий ремонт у ПАТ «Іллічівський судноремонтний завод».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії інспекторів ДЕІ суперечать вимогам Міжнародної конвенції по запобіганню забруднення з суден МАРПОЛ 73/78, Міжнародній конвенції про захист Чорного моря від забруднення, ст.67 Водного кодексу України, оскільки зазначені правові норми містять заборони щодо проведення відбору проб ізольованих баластних вод або не передбачають проведення такого відбору.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон №1264) визначено, що державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюється, у тому числі, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органами на місцях. Державному контролю підлягають використання і охорона морського середовища та природних ресурсів територіальних вод. Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншим законодавством України.

Частиною 2 ст. 102 Водного кодексу України встановлено що, охорона внутрішніх морських вод та територіального моря від забруднення та засмічення здійснюється відповідно до правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, інших актів законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року N 269 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року N 431) затверджено Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення (далі - Правила № 269). Ці Правила встановлюють вимоги щодо запобігання забрудненню та засміченню внутрішніх морських вод і територіального моря України підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, громадянами України, а також іноземними юридичними і фізичними особами та особами без громадянства, українськими та іноземними суднами, які перебувають у цих водах.

Вимоги п.4 Правил №269 забороняють скидання із суден у внутрішні морські води та територіальне море України вантажів, які перевозяться навалом чи у зрідженому стані; відходів та сміття; вод, які містять забруднюючі речовини у концентраціях, що перевищують нормативи гранично допустимих концентрацій основних забруднюючих речовин (далі ГДК). Пункт 5 Правил передбачає випадки коли дозволено скидання стічних вод із суден. В цьому ж пункті визначено, що рішення щодо відповідності якості вод нормативам ГДК речовин приймається відповідно державними інспекціями охорони Чорного та Азовського морів Мінприроди на підставі результатів аналізів води.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.1995 №198 "Про здійснення екологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон", цей контроль здійснюється виключно державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища, забороняється здійснення його представниками інших органів.

Положення про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 08.09.1999 №204 (зареєстровано в Мін'юсті 15.11.1999 за №787/4080).

Порядок екологічного контролю морських та річкових суден визначений пунктом 4.3 вказаного Положення № 204.

Такий контроль відповідно до підпункту 4.3.1 пункту 4.3 проводиться з метою виконання ними вимог чинного законодавства та міжнародних угод України щодо запобігання забрудненню моря; наявності свідоцтв про стан судна та його водоохоронного обладнання; відповідності стану судна та його водоохоронного обладнання виданим на них свідоцтвам.

Під час контролю судна держекоінспектор самостійно або разом з уповноваженим Головної державної інспекції України з безпеки судноплавства або з інспектором державного портового нагляду морського рибного порту за належністю та спільно з капітаном (або іншою особою командного складу) проводять:

- огляд суднового водоохоронного обладнання на відповідність його встановленим правилам охорони морських вод від забруднення;

- зовнішній огляд судна й поверхні води поблизу нього;

- перевірку наявності пломб на осушувальних системах, баластових танках, сепараційних установках, системах зливу за борт лляльних та інших забруднених вод;

Даний перелік повноважень інспектора щодо огляду судна є вичерпним, в зв'язку з чим судом першої інстанції правильно зроблений висновок, що він не передбачає повноважень на проведення відбору проб ізольованого баласту, а передбачає лише перевірку наявності пломб на осушувальних системах, баластових танках, сепараційних установках, системах зливу за борт лляльних та інших забруднених вод.

Визначення баластних вод міститься у п.1.6 Інструкції щодо процедур приймання та скидання водяного баласту на акваторії річкових внутрішніх водних шляхів України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 491 (надалі - Інструкція № 491) від 13.06.2007р., згідно якого баластна вода - це забортна вода, прийнята для баластування судна.

Подібне визначення міститься також у п. 2.3 Державних санітарних правил і норм скидання з суден стічних, нафтоутримуючих, баластних вод і сміття у водоймища ДСанПІН 199-97, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 199 від 09.01.1997 р. (надалі - ДСанПІН 199-97).

Класифікація баластних вод визначається виходячи із наступного.

Україна є учасницею базової міжнародної конвенцій у сфері захисту морського середовища від забруднення - Міжнародної конвенції по запобіганню забрудненню з суден 1973 року, яка набула чинності для України 21 вересня 1993 року (надалі - Конвенція МАРПОЛ 73/78).

Стаття 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" встановлюють, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КАС України, ч.2 ст.71 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановленні інші правила, ніж ті, що встановленні законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Конвенція МАРПОЛ 73/78 поділяє баласт на чистий, забруднений та ізольований.

Ізольований баласт - це забортна вода, яка прийнята в ізольовані баластні танки, які мають автономну систему викачки та окремі, лише для цієї мети насоси, та яка скидається за борт без обмеження. Ізольований баласт це баласт, який знаходиться в танках з повністю ізольованою (окремою) баластною системою.

Подібні визначення дають і норми національного законодавства, зокрема норми ДСанПІН 199-97, Правила запобігання забруднення із суден внутрішніх водних шляхів України, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 694 від 13 серпня 2007 року (надалі - Правила № 694).

Ізольований баласт по суті є баластною водою, яка прийнята у баластні танки, які є повністю ізольовані та незалежні від усіх інших систем судна (як то паливна, вантажна, фанова та ін.), та використовується тільки для набрання додаткової ваги судну з метою покращення його морехідних якостей.

Відповідно до параграфу 4 (В) правила 34 частини С глави 4 Конвенції МАРПОЛ 73/78, ізольований баласт взагалі не підлягає контролю, його скид в особливих районах не заборонений та не обмежений. Пункт 3.4.1 ДСанПІН 199-97 визначає, що відведення чистого баласту з ізольованих танків, якщо він прийнятий за межами акваторії порту вивантаження, будь-якими обмеженнями не обумовлюється.

Як вбачається з копії суднового журналу баластна вода була прийнята в танки за межами акваторії порта м. Іллічівськ (т. 1, а.с. 186).

Стаття 67 Водного кодексу України забороняє заходження в територіальне море суден, які не провели заміну ізольованого баласту та не обладнані цистернами і закритими фановими системами для збирання стічних вод будь-якого походження чи установками для очищення та знезараження цих вод, що відповідають міжнародним стандартам.

Підпунктом 4.4.4. пункту 4.4 ДСанПІН 199-97 передбачено, що скидання ізольованого баласту в територіальних водах держави може бути допущене тільки у тому випадку, якщо він пройшов на судні обробку проти мікробіологічної та паразитарно-гідробіонтної флори та фауни, або якщо баласт був забраний (замінений) за межами територіальних вод держави, із порту якої вийшло судно.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що передбачено дві умови для допуску ізольованого баласту в територіальних водах України:

- він має пройти на судні обробку проти мікробіологічної та паразитарно-гідробіонтної флори та фауни (для її реалізації необхідно виконати підпункт 4.4.7. пункту 4.4. ДСанПІН 199-97, згідно якого скидання чистого (ізольованого) баласту в територіальних водах України дозволяється за умови наявності на судні системи по обробці баластних вод, яка забезпечує її знезараження, або пред'явлення результатів лабораторного дослідження їх на судні або в порту прибування);

- якщо ізольований баласт був забраний (замінений) за межами територіальних вод держави, із порту якої вийшло судно (для її реалізації необхідно виконати підпункт 4.4.5 пункту 4.4 ДСанПІН 199-97, у судновому журналі повинно бути зазначено географічні координати, дати і кількість прийнятого на борт баласту).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що судно обладнане баластними танками, баластним трубопроводом для видачі баласту за борт судна, баластним насосами та інжектором через відливний отвір, розташований у машинному відділенні. Баластна система ізольована від всіх технологічних та вантажних систем судна.

Частиною 2 статті 5 Конвенції МАРПОЛ 73/78 передбачений порядок інспектування суден під час перебування в портах або віддалених від берега терміналах, що знаходяться під юрисдикцією якої-небудь Сторони, яке здійснюється посадовими особами, належним чином уповноваженими цією Стороною. Будь-яке таке інспектування обмежується лише перевіркою наявності на судні дійсного Свідоцтва, якщо в цієї Сторони не буде очевидних підстав думати, що стан судна або його устаткування значною мірою не відповідає зазначеним у Свідоцтві даним. У цьому випадку або у випадку, якщо судно не має дійсного Свідоцтва, Сторона, що здійснює інспектування, вживає заходів, що забезпечують невихід у море такого судна доти, поки воно не зможе вийти в море, не представляючи надмірної загрози для морського середовища. Однак така Сторона може дозволити судну залишити порт або віддалений від берега термінал для прямування на найближчу підходящу судноремонтну верф.

Крім того, статтею 6 Конвенції МАРПОЛ 73/78 визначено порядок виявлення порушень і забезпечення виконання Конвенції.

Так, згідно частини 2 вказаної статті судно, до якого застосовується ця Конвенція, у будь-якому порту або віддаленому від берега терміналі Сторони може бути піддано інспектуванню посадовими особами, призначеними або уповноваженими такою Стороною, щоб перевірити, чи не зробило таке судно скидання шкідливих речовин на порушення положень Правил. Якщо в результаті інспектування буде виявлене порушення положення Конвенції, то Адміністрації надсилається про це повідомлення для вжиття відповідних заходів. Кожна Сторона надає Адміністрації докази, якщо такі є, того, що судно на порушення положень Правил зробило скидання шкідливих речовин або стоків, що містять такі речовини. Якщо це практично можливо, компетентна влада цієї Сторони повідомляє капітана судна про передбачуване порушення. Після отримання таких доказів Адміністрація проводить розслідування справи і може просити іншу Сторону надати додаткові або більш переконливі докази передбачуваного порушення. Якщо Адміністрація переконається в наявності достатніх доказів, що дозволяють порушити переслідування відносно передбачуваного порушення, вона дає розпорядження про порушення такого переслідування відповідно до свого законодавства якомога швидше. Адміністрація без зволікання інформує про вжиті нею заходи Сторону, що повідомила про передбачуване порушення, а також Організацію. Сторона може піддати інспектуванню судно, до якого застосовується Конвенція, коли воно заходить у порти або віддалені від берега термінали, що знаходяться під її юрисдикцією, якщо від іншої Сторони отримано прохання про таке інспектування разом з достатніми доказами того, що це судно зробило в якому-небудь місці скидання шкідливих речовин або стоків, що містять такі речовини. Доповідь про таке інспектування надсилається Стороні, що просила про інспектування, і Адміністрації для того, щоб можна було вжити відповідні заходи відповідно до положень цієї Конвенції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що порядок інспектування суден передбачає обмеження інспектування лише перевіркою наявності на судні дійсного Свідоцтва, якщо не буде очевидних підстав думати, що стан судна або його устаткування значною мірою не відповідає зазначеним у Свідоцтві даним. Порядок виявлення порушень і забезпечення виконання Конвенції передбачає інспектування посадовими особами, чи не зробило таке судно скидання шкідливих речовин на порушення положень Правил.

Судом вставлено, що згідно положень МК СОЛАС-74, МАРПОЛ 73/78 та Правилам РС пристрої для відбору баластних вод з танків не потрібні і не встановлені, трубопровід видачі баласту на приймальні споруди також не потрібен. Баластна система судна "Аліна "відповідає вимогам МК СОЛАС 74, МАРПОЛ 73/78 та Правилам РС, що підтверджується актом огляду Російського морського регістру судноплавства від 30.03.2011 року №11.01005.180 (т .1, а.с. 82).

Останнє класифікаційне свідоцтво на судно видано 05.11.2014 року (т. 1, а.с. 197-229).

Враховуючи, що технічні характеристики теплохода «Аліна» не змінились, беручі до уваги, що Положенням № 204 визначений вичерпний перелік повноважень інспектора ДЕІ щодо огляду судна, серед яких відсутній відбір проб ізольованого баласту, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій інспекторів ДЕІ.

Судова колегія також враховує, що протиправність дій інспекторів по відбору проб вод ізольованого баласту теплоходу «Аліна» вже доведена в інших справах, зокрема в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 року по справі № 2а/1570/844/2011, яке набрало законної сили.

Відповідно до приписів ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, інспекторів Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Димерлій

Суддя: Ю.В. Яковлев