Справа № 822/4053/15
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4053/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області третя особа - Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, третя особа - Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, у якому просив визнати протиправним дії Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, що полягають у ненаданні інформації на запит позивача стосовно реєстрації місця проживання його сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області надати інформацію стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на його запит до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області стосовно реєстрації місця проживання його сина ОСОБА_4, відповідач не надав відповіді на запитувану інформацію, а порекомендував звернутися безпосередньо до суду для направлення запиту на адресу відповідача запиту щодо перевірки вищевказаного громадянина.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, подав письмове заперечення проти позову, просив у задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2015 до Управління ДМС України в Херсонській області надійшла заява від ОСОБА_5 про надання відомостей щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області розглянувши вищевказане звернення надало відповідь від 05.08.2015 №1/3-14985, яким відмовлено у доступі до персональних даних без згоди громадянина ОСОБА_4, на підставі ст.ст. 14, 16 Закону України "Про захист персональних даних" та ст.ст. 11, 21 Закону України "Про інформацію".

Досліджуючи правомірність дій Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області рішення, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст.21 Закону України "Про інформацію" інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Статтею 14 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 20.01.2012 №2-рп/2012 персональні дані - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоровя, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сімї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, повязану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сімї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Основним Законом України - Конституцією України, а саме статтею 19 визначено, що органи державної влади та орогани місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Дії Управління ДМС України у Херсонській області є правомірними, відповідають чинному законодавству, відтак у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним дії Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, що полягають у ненаданні інформації на запит позивача стосовно реєстрації місця проживання його сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області надати позивачу інформацію стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_4, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає.

Діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, ці закони та підзаконні акти дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

В той же час, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, тобто перевірки рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на предмет дотримання ним при їх прийнятті (вчиненні) встановлених законом обов'язкових вимог, таким чином, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області надати позивачу інформацію стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_4 є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А суд, згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 жовтня 2015 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1