Справа № 2607/2147/2012
Суддя: Захарчук С. С.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2607/2147/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року 14 березня 2012 року

Подільській районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Захарчук С.С.

при секретарі Власенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Подільського районного суду м. Києва від 9 червня 2009 року.

Посилається на те, що нововиявленою обставиною є рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, яким було визначено, що положення п. 4 розділу VII «Прикінцеві положення» ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік» відповідають Конституції України (є конституційними).

Враховуючи це, підстави для застосування судом ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни при вирішенні справ за адміністративними позовами про перерахунок державної соціальної допомоги - відсутні.

Таким чином, при розгляді спору, суд мав застосовувати постанови Кабінету Міністрів України, які на час виникнення спірних правовідносин встановлювали розміри соціальних виплат.

Вважаючи це нововиявленою обставиною, заявник просив задовольнити заяву та скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 3 червня 2009 року.

Сторони до суду не зявились, були повідомлені належним чином, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 252 КАС України не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви, суд приходить до наступного.

Судом установлено, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 9 червня 2009 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва у нарахуванні ОСОБА_1 підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як «дитині війни», у розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити нарахування ОСОБА_1 підвищення пенсії за віком у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 5 квітня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та дорахувати за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року різницю між цим розміром та отримуваною надбавкою у розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2011 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва задоволено частково. Постанову Подільського районного суду м. Києва від 9 червня 2009 року змінено та зазначено: зобовязати управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням отриманих виплат у вказаний період. В решті постанову залишено без змін.

Відповідно до ст. 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Заявник вважає, що з прийняттям Конституційним Судом України 26 грудня 2011 року рішення № 20-рп/2011 виникли істотні для справи обставини, що не могли бути відомі заявнику.

Проте, суд не може погодитись із вказаним твердженням з огляду на наступне.

Згідно резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23 грудня 2010 року № 2857VІ з наступними змінами.

Встановлено, що при ухваленні постанови, суд першої інстанції, з висновком якого яким погодилась апеляційна інстанція, керувався Законом України „Про соціальний захист дітей війни.

Оцінивши надані докази та враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку, що жоден із наведених заявником доводів не може бути підставою для перегляду постанови Подільського районного суду м. Києва, оскільки вони не підтверджують істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, на яке посилається заявник, лише розтлумачує положення п пункт 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23 грудня 2010 року № 2857VІ, який суд першої інстанції при ухваленні рішення обґрунтовано не застосовував до спірних правовідносин.

Даним рішенням Конституційного Суду України не було визнано неконституційність жодного закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні даної справи.

Виходячи з вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими обставинами і такими, що можуть вплинути на рішення суду.

З огляду на наведене, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 245, 252, 253 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

Залишити без задоволення заяву управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

СУДДЯ Захарчук С. С.