Справа № 820/8011/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/8011/15

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"07" жовтня 2015 р. № 820/8011/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "СУБІТО ЛТД",

третя особа - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції

про

про скасування державної реєстрації змін,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Субіто ЛТД" (код ЄДРПОУ 38345478), про внесення даних про зміну юридичної адреси ТОВ "Субіто ЛТД".

Таким чином, державним реєстратором внесені відомості до ЄДР в частині адреси підприємства (відповідача) з порушенням вимог чинного законодавства.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, в судове засідання з'явився, надав до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив що проведення державної реєстрації змін до установчих документів в частині зміни місцезнаходження відповідача - ТОВ "Субіто ЛТД" було здійснене державним реєстратором реєстраційної служби Чернівецького МУЮ та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач пройшов у визначеному чинним законодавством України процедуру державної реєстрації, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 02.10.2012 року, є платником податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України, що підтверджується інформаційними даними, які знаходяться в матеріалах справи.

Так, 03.06.2015 року з причин зміни місцезнаходження товариства, державним реєстратором реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції знято з обліку та передано реєстраційну справу ТОВ "Субіто ЛТД" до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

10.06.2015 року передану справу відповідача взято на облік державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Як зазначено позивачем, при проведенні перевірки ТОВ "Субіто ЛТД" податковою міліцією щодо наявності платника податків за адресою реєстрації встановлено, що перевіряємий за даною адресою не значиться, у зв'язку з чим перевіряючим органом 12.06.2015 року було складено повідомлення № 7336/10/20-34-18-04-30 за формою № 18-ОПП про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Статтею 67 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) визначено підстави та порядок зняття з обліку в контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів та самозайнятих осіб. Частиною 2 даної статті встановлено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України від 15.05.2003 року №755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (далі - Закон).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи-підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ст.16 Закону).

Відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України (ст.17 Закону).

Згідно із ст. 18 Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно зі ст. 29 Закону для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення про внесення змін до установчих документів. Документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів; оригінали установчих документів юридичної особи з відміткою про їх державну реєстрацію з усіма змінами, чинними на дату подачі документів, або копія опублікованого в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації повідомлення про втрату всіх або частини зазначених оригіналів установчих документів; два примірники змін до установчих документів юридичної особи у вигляді окремих додатків або два примірники установчих документів у новій редакції; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації змін до установчих документів.

Крім того, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов'язок державного реєстратора здійснювати перевірку достовірності відомостей, що подаються на реєстрацію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону, в разі зміни місцезнаходження юридичної особи, якщо нове місцезнаходження юридичної особи розташоване на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, здійснюється передача реєстраційної справи такої юридичної особи. В разі державної реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи, державний реєстратор протягом десяти робочих днів з дати реєстрації зміни місцезнаходження зобов'язаний передати за описом реєстраційну справу державному реєстратору за новим місцезнаходженням юридичної особи (ч. 2, 4 ст. 14 Закону). Державний реєстратор, який отримав реєстраційну справу, зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати її прийому повідомити рекомендованим листом юридичну особу про зміну місцезнаходження реєстраційної справи та внести до Єдиного державного реєстру запис про зміну місцезнаходження реєстраційної справи (ч. 6 ст. 14 Закону). Таким чином, взяття на облік реєстраційної справи, переданої з іншого органу державної реєстрації в зв’язку з реєстрацією зміни місцезнаходження юридичної особи, є обов'язком державного реєстратора. Стаття 14 Закону не передбачає підстав для відмови у взятті на облік реєстраційної справи.

Записи про зняття з обліку та взяття на облік реєстраційної справи в органі державної реєстрації вносяться до Єдиного державного реєстру додатково, та не мають статусу окремої реєстраційної дії, їм не присвоюється відповідний номер.

Як зазначалося судом раніше, в порядку, передбаченому положеннями Закону №755-IV, 03.06.2015 року з причин зміни місцезнаходження товариства (відповідача), державним реєстратором реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції знято з обліку та передано реєстраційну справу ТОВ "Субіто ЛТД" до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Суд зазначає, що позивач у тексті позовної заяви не зазначає, що державним реєстратором були допущені порушення порядку проведення державної реєстрації змін до установчих документів, зняття та постановки ТОВ "Субіто ЛТД" на облік, передбаченого вищезазначеними вимогами Закону, та будь-яких доказів на підтвердження цього не надається.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що державна реєстрація змін до установчих документів в частині зміни місцезнаходження ТОВ "Субіто ЛТД" проведено державним реєстратором у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Окрім того, суд наголошує, що така реєстрація змін до установчих документів відповідача проведена саме державним реєстратором Чернівецького міського управління юстиції, а не посадовою особою реєстраційної служби Харківського МУЮ.

Щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ "Субіто ЛТД", то суд зазначає, що стаття 31 Закону визначає вичерпні підстави для скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи: у разі постановлення судового рішення щодо скасування рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу про внесення змін до установчих документів юридичної особи, або про визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи суд у день набрання законної сили судовим рішенням надсилає його державному реєстратору для внесення запису про судове рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

Частиною 2 статті 31 Закону визначено, що державний реєстратор у строк, що не перевищує двох робочих днів з дати надходження судового рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, вносить до Єдиного державного реєстру запис щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, якщо інше не встановлено судовим рішенням, та в той же день повідомляє органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України про внесення такого запису.

Позивач не надав доказів скасування рішення засновників товариства або уповноваженого органу про внесення змін до установчих документів юридичної особи, або про визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів, чи існування спору з цих питань.

Також, суд звертає увагу, що державний реєстратор не встановлює прав і обов'язків для суб'єктів господарювання і не проводить реєстраційні дії від власного імені. Права і обов'язки сторони набувають на підставі рішення власника, а реєстраційні дії проводяться державним реєстратором тільки після прийняття відповідного рішення власника і доданих до нього правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 8 Закону відповідальність за відповідність установчих документів чинному законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи. Тому державний реєстратор не наділений повноваженнями визнавати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «МВМ Груп» про затвердження змін до статуту і відповідальність за законність прийнятого рішення покладається на засновника. Вказане спростовує доводи позивача в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу.

Положення ст.87 ЦКУ, які визначають порядок складання і затвердження установчих документів та положення ст. 88 ЦКУ, які встановлюють вимоги до змісту установчих документів, не передбачають внесення до статуту суб'єкта господарювання відомостей про місцезнаходження цього суб'єкта.

Приписи ст. 57 Господарського кодексу України також не містять вимог про включення до змісту установчих документів, якими в розумінні наведеної норми права є рішення про утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання, відомостей про місцезнаходження суб'єкта господарювання.

Таким чином, зміна місцезнаходження відповідача не пов'язана із внесенням змін до установчих документів даної особи.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що вчинення спірного запису про зміну місцезнаходження не є державною реєстрацією змін до установчих документів відповідача, зміна до установчих документів відбулася лише в частині зміни складу засновників юридичної особи.

Підстави, які визначає позивач, є підставами для припинення юридичної особи (визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом; неподання протягом року контролюючим органам податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням), однак ніяк не підставами для скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Суд зазначає, що згідно розділу 3 Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 17.05.2010 року № 336 (далі по тексту – Положення № 336) щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурні підрозділ органу ДПС проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

У разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції (додаток 1) (п. 3.2. Положення).

Пунктом 4.3. Положення № 336 передбачено, що за даними адресного бюро Міністерства внутрішніх справ України встановлюються місця реєстрації фізичних осіб та всіх посадових осіб, засновників платника податків (заходи оформити довідкою або рапортом).

За необхідності співробітник податкової міліції звертається із письмовим запитом до відповідного структурного підрозділу органів ДПС про отримання інформації щодо джерел доходів засновників і керівників платника податків (п. 4.4.Положення).

У п. 4.5. цього Положення вбачається, що за встановленими адресами здійснюються виїзди та опитуються засновники і керівники платника податків (за згодою) щодо фактичного місцезнаходження платника податків та документів фінансово-господарської діяльності (заходи оформити поясненням або рапортом).

Крім того, як зазначено у п. 4.8. Положення - кожний проведений захід оформлюється документально (довідкою або рапортом).

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів вжиття заходів встановлення місцезнаходження платника податків структурним підрозділом податкового органу, передбачених Положенням про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами контролюючих органів для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого наказом ДПА України від 17.05.2010 р. № 336.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 21.1.1 ст.21 ПКУ передбачено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування державної реєстрації змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Субіто ЛТД".

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУБІТО ЛТД", третя особа - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції про скасування державної реєстрації змін – відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб’єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 жовтня 2015 року

Суддя Спірідонов М.О.