Справа № 554/10413/15-а
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року

Октябрський районний суд м. Полтави:

у складі головуючого судді - Микитенка В.М.,

при секретарі - Різник А.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України та Управління ОСОБА_5 безпеки України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.08.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України (СЗР) та Управління ОСОБА_5 безпеки України (УСБУ) в Полтавській області у якому просив визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо віднесення його до категорії пенсіонерів ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України та зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області віднести його знову до пенсіонері ОСОБА_5 безпеки України, видати відповідну офіційну довідку та нове пенсійне посвідчення, що надасть йому можливість відновити втрачені соціальні пільги.

В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що із 18.01.1979 року по 02.09.2004 року він проходив службу в органах КДБ СРСР та СБУ на посадах оперативного складу та був звільнений в запас наказом Голови СБУ №1867 від 02.09.2004 року з посади в Департаменті розвідки СБУ (м. Київ) та одразу вийшов на пенсію, отримавши пенсійне посвідчення пенсіонера СБУ. У подальшому 14.10.2004 року на базі розвідувальних підрозділів СБУ, зокрема Департаменту розвідки СБУ було створено ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України (СЗР). На протязі 2004-2013 років він користувався без жодних обмежень соціальними пільгами відповідно ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», у тому числі послугами Військово-медичної служби СБ України, де отримував для себе та дружини пільгові путівки на лікування в санаторіях, підпорядкованих СБУ. Однак у 2015 році йому було офіційно відмовлено в наданні пільгового санаторно-курортного забезпечення з огляду на те, що пенсійний фонд України обліковує його як пенсіонера ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України. Водночас, ОСОБА_5 зовнішньої розвідки також не відносить його до своїх пенсіонерів, оскільки він звільнився на пенсію з СБУ.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити з метою відновлення його порушених прав.

Представник відповідача ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_1

Представники відповідачів СБУ та ГПФУ в Полтавській області заперечили проти позову за безпідставністю посилаючись на те, що ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України є правонаступником прав і обовязків колишнього Департаменту розвідки СБУ, тому позивача слід обліковувати як пенсіонера СЗР, де він і має отримувати відповідне пільгове санаторно-курортне забезпечення.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

За встановлених обставин, які не оспорюються відповідачами, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був звільнений в запас наказом Голови СБУ №1867 від 02.09.2004 року з оперативної посади в Департаменті розвідки СБУ (м. Київ) у званні підполковника (а.с.2, 7-8, 29).

Відповідно до пенсійного посвідчення, виданого 14.10.2004 року серії УДО №004318, позивачеві ОСОБА_1, як пенсіонеру СБУ призначена пенсія за вислугу років із 01.09.2004 року (а.с.9). Крім того позивач ОСОБА_1 є ветераном військової служби (посвідчення серії СБВ №010409 від 14.10.2004 року та станом на 2007рік обліковувався як пенсіонер СБУ (а.с.10, 108-111).

Згідно довідки від 24.06.2015 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, одержує пенсію згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу років та обліковується як пенсіонер СЗР (а.с.12).

За зверненням позивача ОСОБА_1 до УСБУ в Полтавській області про надання пільгової путівки на санаторно-курортне лікування, йому було відмовлено із розясненням права звернення до СЗР (а.с. 32-34).

Водночас, ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України позивачеві також відмовлено у наданні таких путівок, з огляду на те, що пенсія йому призначалась органом ОСОБА_5 безпеки України, тому він є пенсіонером СБУ (а.с.37-38).

Головне Управління пенсійного фонду України в Полтавській області також відмовило позивачеві ОСОБА_1 в здійсненні обліку його пенсійної справи як пенсіонера ОСОБА_5 безпеки України (а.с.49-50).

При вирішенні спору, суд виходить вимог Конституції України та зазначає, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України).

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд України зазначив, що ОСОБА_6 України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 20 червня 2001 року N 10-рп/2001).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункти 1, 3 статті 116).

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема,законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII,"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Конституційний Суд України наголошує, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також, статтею 22 Конституції України заборонено звуження змісту і обсягів існуючих прав і свобод людини.

У відповідності до ст.10 ОСОБА_6 України «Про службу зовнішньої розвідки України», який прийнятий 01.12.2005 року (після виходу позивача на пенсію), ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України стосовно завдань, прав та обовязків стала правонаступником розвідувального органу СБУ, який ліквідовано.

Аналогічна норма міститься і в Указі Президента України від 14.10.2004 року №1239 «Про ОСОБА_5 зовнішньої розвідки».

Виходячи зі змісту наведених нормативно-правових актів, завданням указаних органів є: добування, аналітична обробка та надання розвідувальної інформації Президентові України, Голові Верховної Ради України, Прем'єр-міністрові України та іншим визначеним Президентом України споживачам; здійснення спеціальних заходів впливу, спрямованих на підтримку національних інтересів і державної політики України в економічній, політичній, військово-технічній, екологічній та інформаційній сферах, зміцнення обороноздатності, економічного і науково-технічного розвитку; участь у забезпеченні безпечного функціонування установ України за кордоном, безпеки співробітників цих установ та членів їх сімей у країні перебування, а також відряджених за кордон громадян України, які обізнані з відомостями, що становлять державну таємницю; участь у боротьбі з тероризмом, міжнародною організованою злочинністю, незаконним обігом наркотичних засобів, незаконною торгівлею зброєю і технологією її виготовлення, незаконною міграцією; вжиття заходів протидії зовнішнім загрозам національній безпеці України, життю, здоров'ю її громадян та об'єктам державної власності за межами України.

Однак указаними нормами на ОСОБА_5 зовнішньої розвідки не покладено обовязків соціального, медичного, в тому числі пільгового санаторно-курортного забезпечення пенсіонерів СБУ (ветеранів військової служби), які були звільнені зі служби до її створення.

Водночас, постановою КМУ від 27.04.2011 року №446 затверджено Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, ОВС та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей.

У відповідності до п.3 вказаного Порядку ветерани військової служби та ветерани війни, які отримують пенсію згідно з ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», забезпечуються путівками державними органами, з яких вони були звільнені на пенсію, а у разі їх ліквідації правонаступниками.

Стаття 1 ЗУ «Про ОСОБА_5 безпеки України» визначає саме ОСОБА_5 безпеки України, як державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Системний аналіз норм чинного законодавства, а також діючого на момент виникнення спірних правовідносин дає підстави для такого висновку.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є ветераном військової служби та звільнявся на пенсію зі ОСОБА_5 безпеки України, як державного органу, коли Департамент розвідки такого статусу не мав, а був лише його структурним підрозділом, хоча і на правах юридичної особи, правомочності ОСОБА_5 зовнішньої розвідки, яка створена пізніше, в частині забезпечення путівками, на нього в порядку правонаступництва розповсюджуватись не можуть.

Крім іншого, постановою КМУ від 13.02.2008 року №45 ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України уповноважено лише видавати довідки для колишніх військовослужбовців розвідувальних підрозділів органів державної безпеки колишнього Союзу РСР та СБУ для перерахунку пенсій за аналогічними посадами, а не зобовязано в повному обсязі здійснювати соціальний захист указаних категорій військовослужбовців.

При цьому, суд зважає і на те, що позивач, перебуваючи на пенсії, обліковувався по 2007 рік, як пенсіонер СБУ, а відповідачем ГУПФУ в Полтавській області, як субєктом владних повноважень, не наведено суду переконливих доказів обґрунтованості зміни обліку категорії пенсіонера ОСОБА_1 (ч.2 ст.71 КАС України).

З огляду на викладене, ОСОБА_1 відноситься до пенсіонерів ОСОБА_5 безпеки України, тому має таким чином і обліковуватись в ГУПФУ в Полтавській області. У звязку з чим віднесення його до пенсіонерів ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України слід визнати протиправним із зобовязанням вчинити належні дії.

Щодо видачі відповідної довідки та посвідчення пенсіонера СБУ, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не наведено доказів спірних правовідносин у цій частині, зокрема його звернення про видачу відповідної довідки чи заміни посвідчення та відмови у цьому відповідача (ч.2 ст.2, ч.1 ст.71 КАС України). Між іншим, позивач, у разі набрання чинності даним рішенням суду, не позбавлений можливості отримати указані документи на підставі письмової заяви.

Керуючись ч.3 ст.22, ст.58 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 9, 11, 17, 70, 71, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо віднесення ОСОБА_1 до пенсіонерів ОСОБА_5 зовнішньої розвідки України.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області віднести ОСОБА_1 до обліку, як пенсіонера ОСОБА_5 безпеки України.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Октябрський районний суд м. Полтава протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складений 09.10.2015 року.

Суддя В.М.Микитенко