Справа № 826/7454/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 жовтня 2015 року № 826/7454/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що державним виконавцем не забезпечено в повній мірі виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, а постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві прийнята безпідставно.

У позовній заяві позивачі просять:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві (Кравчук Алли Сергіївни) щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2014 року за виконавчим провадженням ВП №43155785 з примусового виконання виконавчого листа №398/203/13-а від 02.04.2013 року;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві (Кравчук Алли Сергіївни) про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2014 року за виконавчим провадженням ВП №43155785 з примусового виконання виконавчого листа №398/203/13-а від 02.04.2013 року;

- зобов'язати відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження з примусового виконавчого листа №398/203/13-а від 02.04.2013 року, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надавши до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Кравчук А.С. органу державної виконавчої служби Дарницького управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №398/203/13-а, виданого 02.04.2013 р. Олександрівським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення надмірно виплаченої пенсії у розмірі 7899,60 грн. 27.06.2014 р. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Незгода позивача із зазначеною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону №606-ХІV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Закону №606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Пунктом 5 ст. 1 ст. 47 Закону №606-ХІV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Як вбачається з оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, у ході проведення виконавчих дій встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Славія» за адресою: м. Київ, вул. Ялтинська, 5-б не знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону №606-ХІV про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Згідно відповіді № від 06.05.2014 р. на запит №4551113 від 06.05.2014 р. до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, ОСОБА_2 є працівником ТОВ «Славія».

З наявного в матеріалах справи акта державного виконавця від 16.06.2014 р. вбачається, що державним виконавцем Кравчук А.С. відділу державної виконавчої служби Дарницького управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №398/203/13-а, виданого 02.04.2013 р. Олександрівським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 7899,60 грн. в присутності державного виконавця Маріуца Т.В. встановлено з виходом за адресою: м. Київ, вул. Ялтинська, 5б дане підприємство не розшукано, а саме ТОВ «Славія».

Так, відповідно до п.3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за N 489/20802) повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

В п. 2 оскаржуваної постанови роз'яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 26.06.2015 р.

Наведене в сукупності свідчить, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, а відтак підстави для її скасування відсутні, оскільки обставини, за наявності яких виконавчий документ повернутий без виконання підтверджені актом державного виконавця від 16.06.2014 р., як того вимагають положення чинного законодавства.

Крім того, порушення строків надсилання копії постанови про повернення виконавчого документа не є свідченням протиправності оскаржуваної постанови, а відтак зазначені доводи позивача не беруться до уваги. При цьому, дії державного виконавця щодо несвоєчасного надсилання копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві не є предметом розгляду в даній справі.

Оскільки позовні вимоги щодо зобов'язання відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження з примусового виконавчого листа №398/203/13-а від 02.04.2013 року, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області є похідними від позовних вимог, підстав для задоволення яких судом не вбачається, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов