Справа № 636/1336/15-а
Суддя: Панаід І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1336/15-а
2-а/636/63/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2015 р.

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Панаід І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати неправомірними дії Міністерства оборони України у відмові та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з захворюванням, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послався на положення статті 3, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вважаючи, що згідно вказаних положень Закону він має право на отримання такої допомоги як особа, яка має захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, а також на положення постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення відповідно до викладеного в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача, а також представник залученої до участі у справі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Харківський обласний військовий комісаріат проти позову заперечували, вважали його безпідставним і необґрунтованим, надали письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи, просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі обставини у справі та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до витягу з протоколу №2106 від 29 квітня 2012 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , визнані такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії (а.с.6).

20 грудня 2012 року, згідно постанови військово-лікарської комісії ГУ МВС України в Харківській області по встановленню причинного зв`язку захворювань гр. ОСОБА_1 , відмінено постанову ВЛК в свідоцтві про хворобу №222 від 02.11.12р. ОСОБА_1 , зазначені захворювання позивача, з посиланням на те, що такі захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с.5).

Згідно довідки обласної МСЕК серія 10 ААА №617966 від 24 грудня 2012 року, ОСОБА_1 встановлено з 24 грудня 2012 року третю групу інвалідності (а.с.7).

Листом від 02 грудня 2014 року №1054/всз ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив ОСОБА_1 про відмову Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги в разі встановлення 3 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, з посиланням на те, що відповідні витрати начальницькому складу органів внутрішніх справ України мають здійснюватись органами внутрішніх справ України (а.с.8).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІІ. Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-ХІІ). Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у

разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після

звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку,

але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в

період її проходження, - інвалідам ІІІ групи у розмірі 20-місячного грошового забезпечення.

Посилання позивача на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму суд не приймає, оскільки відповідно до п.4 цієї постанови, вона набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 4 липня 2012 р. № 5040-VI Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців, який набрав чинності з 01 січня 2014 року. Матеріалами справи підтверджується, що інвалідність позивачу встановлена 24 грудня 2012 року (довідка МСЕК а.с.7), отже застосуванню підлягає законодавство, що було чинним саме на час виникнення спірних правовідносин, тобто законодавство, чинне станом на 24 грудня 2012 року. Зазначене узгоджується також з вимогами п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, за якою допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

За таких обставин, виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ, а також підпункту 2 пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, суд приходить до висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає, зокрема, у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Як свідчать матеріали справи, жодних відомостей про захворювання або одержане каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, яке мало місце в період проходження позивачем військової служби, до матеріалів справи не надано. Долучені позивачем до матеріалів справи постанова військово-лікарської комісії (а.с.5), витяг з протоколу засідання центральної військово-лікарської комісії (а.с.6) суд не приймає як належні докази на підтвердження заявлених вимог, оскільки вони датовані 2012 роком і характеризують захворювання, що має позивач саме на цей період часу, а не на період проходження ОСОБА_1 військової служби у 1985-1987 роках. Більш того, після звільнення зі строкової служби, позивач тривалий час проходив службу в органах МВС (а.с.8), обов`язковою умовою прийняття на яку було проходження медичної комісії для визначення стану здоров`я і придатності виконувати обов`язки працівника органів внутрішніх справ. Даних про результати проходження медичного огляду під час працевлаштування в органи внутрішніх справ, а також під час проходження служби в органах внутрішніх справ, позивач не представив, а відповідач не заявляв клопотання про витребування таких відомостей, разом з тим суд вважає, що результати такого медичного огляду свідчили про відсутність протипоказань для проходження ОСОБА_2 служби в органах внутрішніх справ, тобто про відсутність захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке б мало місце в період проходження ОСОБА_2 військової служби в 1985-1987 роках і перешкоджало б проходженню ним служби в органах внутрішніх справ після звільнення з військової служби.

Таким чином, всебічно та повно проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, надані сторонами на підтвердження їх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки доказів про захворювання або одержане каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, яке б мало місце в період проходження військової служби позивачем у 1985-1987 роках і яке б перебувало у причино-наслідковому зв`язку з призначеною позивачу 24 грудня 2012 року ІІІ групою інвалідності суду не представлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.9, 11, 159-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом десяти днів з дня її проголошення з надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя