Справа № 22-а/0690/5747/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/5747/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростень (далі Пенсійний фонд) на постанову Коростенського міськрайонного суду від 15 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду та Державного казначейства України про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, посилаючись на невиконання Пенсійним фондом положень Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-Х11) в частині виплати їй надбавки до пенсії у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-Х11, просила: визнати дії відповідачів незаконними; стягнути з Пенсійного фонду на її користь доплату до пенсії в сумі 19503 грн. за період з 01.01.2006 року до 01.04.2009 року; зобовязати Державне казначейство України виділити та перерахувати ці кошти Пенсійному фонду для виплати їй.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 15.03.2010 року позов задоволено частково: визнані неправомірними дії Пенсійного фонду у період з 01.07.2008 року по 01.04.2009 року щодо невиплати позивачці коштів у сумі 10075 грн. 50 коп.; зобовязано Пенсійний фонд до нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачені кошти, передбачені ст. 39 Закону № 796-Х11, за період з 01.07.2008 року по 01.04.2009 року у сумі 10075 грн. 50 коп.; у решті позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Пенсійний фонд, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Апелянт зазначає, що суд не врахував, що присуджені ним виплати фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду до таких не відносяться, і безпідставно стягнув кошти з Пенсійного фонду, який діяв відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 1 від 03.01.2002 року.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1. є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.с.6), пенсіонером за віком (а.с.6), проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.5) і протягом спірного періоду отримувала через Пенсійний фонд підвищення до пенсії у розмірі 10.50 грн. (а.с.7).

Згідно ст. 39 Закону № 796-Х11 пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, підвищуються на дві мінімальні заробітні плати.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції з урахуванням положень ст. 39 Закону № 796-Х11, які мають пріоритетне значення відносно постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 1 від 03.01.2002 року, дійшов вірного висновку про необхідність відновлення порушених прав позивача. А відтак, доводи апелянта про неправильне застосування судом норм матеріального права є безпідставними.

Разом з цим, судом не було враховано положень ст. 105 КАС України щодо способу захисту порушеного права. А тому, захисту підлягає порушене право позивача у межах річного строку звернення до суду шляхом зобовязання Пенсійного фонду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 не донараховані кошти, передбачені ст. 39 Закону № 796-Х11, у розміні двох мінімальних заробітних плат щомісячно з урахуванням виплачених коштів за період з 01.07.2008 року до 01.04.2009 року (у межах заявлених вимог).

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 39 Закону № 796-Х11, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України також є безпідставними, оскільки саме на територіальні управління Пенсійного фонду України, згідно Положення „Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року, покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Крім того, проблеми надання бюджетних коштів Пенсійному фонду для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалися.

На підставі викладеного, постанова суду першої інстанції в частині зобовязання Пенсійного фонду до нарахувати та виплатити позивачці доплату до пенсії за період з 01.07.2008 року по 01.04.2009 року підлягає зміні, шляхом виключення із резолютивної частини рішення визначених судом першої інстанції грошових сум у розмірі 10075 грн. 50 коп. та уточнення періоду нарахування з 01.07.2008 року до 01.04.2009 року.

У іншій частині постанова суду не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційною інстанцією.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростень задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 15 березня 2010 року змінити, виключивши із резолютивної частини постанови визначені судом грошові суми в 10075 грн. 50 коп. та визначити період нарахування з 01.07.2008 року до 01.04.2009 року.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді