Справа № 813/2077/13-а
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 876/12880/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Сколівському районі Львівської області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Сколівському районі Львівської області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 25.07.2011 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що зі змісту вимоги ДПІ не вбачається ні суть порушення, ні обставини та докази, що підтверджують та обґрунтовують вимоги позивача. Посилання ДПІ на довідку - розрахунок суми податкового боргу, як єдиного доказу вини в ухиленні від сплати податку на доходи та вимогу стягнення податкової заборгованості є незаконним.

Перевіряючим інспектором акт опису документів переданих на перевірку не складався, останній вилучив усі оригінали документів, які позивач підготував для перевірки, без зазначення їх даних в акті 08.07.2011 року № 102/17- 2/НОМЕР_2. Перевіряючому до перевірки були надані усі первинні та бухгалтерські документи, які підтверджували факт понесення позивачем валових витрат на суму 295000,00 гривень, які не були повернуті позивачу в повному обсязі.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності без створення юридичної особи, залежать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) згідно із законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», з урахуванням відповідних обмежень і особливостей стосовно фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Пунктом 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених, нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням певних обмежень.

Положення ст. 5 цього Закону застосовується в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно з операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отримано дохід.

Позивач передав інспектору, що проводив перевірку усі без винятку первинні документи, що підтверджують його валові витрати.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» з доходів, зазначених у цьому розділі Декрету, податок обчислюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності при виплаті ними протягом року доходів громадянам, зазначеним у цьому розділі Декрету, про що не пізніш як через 30 днів після виплати повідомляється податковим органам за місцем проживання громадян. Утримані у джерела виплати суми податку враховуються податковим органом при проведенні податкових розрахунків за доходами, одержаними за оподатковуваний період.

Оподаткування доходів громадян податковими органами здійснюється на підставі декларацій громадян про очікуваний (оціночний) у поточному році або про фактично одержані ними протягом року доходи; матеріалів перевірок діяльності громадян, проведених податковими органами.

Згідно з п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

Згідно з п. п. 8.1.3. п. 8.1. ст. 8 вказаного Закону якщо згідно з нормами цього Закону окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті, то платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку. Відповідно до п. п. 9.12.1.-9.12.2. п. 9.12. ст. 9 цього ж Закону оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Також суд вірно зазначив, що згідно з п п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснював господарську діяльність, пов'язану з виготовленням пам'ятників, виробництвом виробів з бетону, гіпсу та цементу, прибирання сміття. З 01.01.2008 року по 31.12.2009 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року позивач перебував на загальній системі оподаткування. Позивачем на підтвердження правомірності включення до валових витрат суми 165503 грн. надано копії: - свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2; - свідоцтва про сплату єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2; видаткових накладних № 02/08/02 від 02.08.2010 року на суму 3813 грн., № 12/08/03 від 12.08.2010 року на суму 4200 грн., № 10/07/01 від 10.07.2010 року на суму 2183,24 грн., № 29/03/04 від 23.04.2010 року на суму 842,03 грн., № 05/10/02 від 05.10.2010 року на суму 2715/30 грн., виданих фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 без зазначення покупця; свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_3; свідоцтва про сплату єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3; фіскальних чеків про оплату товару за липень 2011 року; ліцензії приватного підприємства «Елекс» на здійснення будівельної діяльності; накладних № 165 від 12.03.2010 року на суму 5385 грн., № 20 від 30.03.2010 року на суму 9000 грн., № 19 від 22.02.2010 року на суму 14416 грн., № 27 від 24.02.2010 року на суму 4530 грн., № 16 від 30.04.2010 року на суму 9900 грн.; товарних чеків від 12.04.2010 року на суму 17600 грн., від 14.05.2010 року на суму 12750 грн., від 24.05.2010 року на суму 14300 грн., від 14.08.2010 року на суму 13200 грн., виданих фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4; виписок з банківського рахунку за січень - грудень 2010 року.

Також судом зясовано, що відповідно до відомостей податкової звітності позивача житлових будинків, земельних ділянок, інших споруд у власності позивача немає. Доказів виконання будівельних робіт з укріплення берегу ріки та будівництва цеху з обробки каменю, а також доказів використання будівельних матеріалів та послуг перевезення у своїй господарській діяльності позивачем суду не надано. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт передання податковому ревізору-інспектору будь-яких первинних документів під час проведення податкової перевірки, з якого можна зробити висновок про неповернення податковим ревізором-інспектором частини первинних документів.

Суд вірно відхилив твердження позивача про самостійне зменшення податковим органом грошового зобов'язання позивача з 24825,45 грн. до 8688,23 грн., оскільки станом на 01.01.2012 року у позивача рахувалась переплата по податку з доходів фізичних осіб у сумі 16137,22 грн., яка була зарахована в рахунок сплати податкового боргу, який виник на підставі оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. На решту суми, а саме 8688,23 грн., відповідачем було виставлено позивачу податкову вимогу в порядку ст. 59 Податкового кодексу України, а також судом зясовано, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 року у справі № 813/1097/13-а стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 8708,30 грн.

Вірним є висновок суду першої інстанції про правомірність прийняття податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 25.07.2011 року, оскільки позивачем не підтверджено використання у своїй господарській діяльності товарів та робіт на загальну суму 165503 грн., а тому підставно відмовив в задоволенні позову.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуально права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2013 року по справі № 813/2077/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2015 року