Справа № 712/10073/15-а
Суддя: Кончина О. І.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/712/435/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Кончиної О.І.

при секретарях Тимошенко Д.А., Чорненької І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про скасування рішення, зобовязання прийняти рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду міста Черкаси, як адміністративного суду, звернувся з адміністративним позовом суддя у відставці ОСОБА_1 (далі позивач), у якому він просить суд: скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області (далі - відповідач) від 11 серпня 2015 року (протокол №45/2) про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачу, як судді у відставці, з 06 серпня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді господарського суду Черкаської області згідно довідки господарського суду Черкаської області від 06 серпня 2015 року №02/9981/2015.

Позовні вимоги мотивовані наступним: постановою Верховної Ради України №2559-ХІІ від 07.07.1992 відповідно до чинного на той час законодавства, 07 липня 1992 року позивач призначений арбітром арбітражного (нині господарського) суду Черкаської області. 15 грудня 1992 року згідно ст.97 Конституції України та статті 23 Закону України «Про арбітражний суд» позивач обраний суддею цього ж суду безстроково. 06 лютого 2015 року позивачем подана заява до Верховної Ради України (скорочено ВРУ) про звільнення з посади судді господарського суду Черкаської області у відставку відповідно до п.9 частини пятої статті 126 Конституції України. Відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126, статті 131 Конституції України та ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», 06 лютого 2015 позивач звернувся до Вищої ради юстиції (далі вживається скорочено ВРЮ) з письмовою заявою про внесення подання про звільнення з посади судді господарського суду Черкаської області у звязку із поданням заяви про відставку. У встановлений ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місячний строк, який сплив 07 березня 2015 року, ВРЮ не прийнято рішення, відповідно, ВРУ не розглянута заява ОСОБА_1 про звільнення з посади судді у відставку. Розгляд питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, регулювався ст.111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частиною шість якої передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України. 30 квітня 2015 року позивач досяг шістдесяти п'яти років. Згідно з ч.4 ст.102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 01 травня 2015 року позивач припинив здійснення своїх повноважень зі здійснення правосуддя, проте, оскільки його заява про звільнення з посади судді господарського суду Черкаської області у відставку в установлений законом строк не розглянута, продовжував виконувати свої трудові обовязки судді, як субєкт трудового права. 11 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 №1188-УІІ, яким були припинені повноваження членів ВРЮ. Згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-УІІ (набрав чинності 29 березня 2015 року) заява позивача про звільнення з посади судді у відставку розглянута відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, що діяла на 06.02.2015, тобто на момент подачі заяви, тому вважає, що його статус, як судді у відставці, регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" на дату виникнення права на відставку, тобто на 06.02.2015. 18 червня 2015 року новим складом ВРЮ прийнято рішення №16/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1. з посади судді господарського суду Черкаської області, у звязку із поданням заяви про відставку». Постановою ВРУ від 16 липня 2015 року №636-УІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 Конституції України позивач звільнений з посади судді, у звязку з поданням заяви про відставку. 05 серпня 2015 року головою господарського суду Черкаської області виданий наказ №96-к «Про відрахування судді Анісімова І.А. зі штату господарського суду Черкаської області», у звязку із звільненням з посади судді у відставку. 06 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі вживається скорочено - щомісячне довічне утримання). Заява про призначення щомісячного довічного утримання отримана відповідачем 06 серпня 2015 року разом з поданням господарського суду Черкаської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 06.08.2015 №03/9994/2015, яке оформлено відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» (далі вживається скорочено постанова правління ПФУ №3-1). Заява позивача від 06.08.2015 №6106 та документи з поданням господарського суду Черкаської області подані особисто заявником і прийняті службовою особою консультативно-диспетчерського пункту контакт-центру ПФУ.

19 серпня 2015 року за вих. №15581/03 відповідач видав повідомлення про прийняте рішення (протокол №45/2 від 11.08.2015) про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання судді, яке погоджено з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі вживається спірне рішення). Спірне рішення прийняте комісією по розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій та відказних справ при управлінні Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області, у складі голови комісії, секретаря та чотирьох членів комісії. 20 серпня 2015 року за заявою позивача відповідачем видане рішення (протокол №45/2 від 11.08.2015) про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді Анісімову І.А. Підставою відмови у призначенні щомісячного довічного утримання судді у спірному рішенні відповідача вказано, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, з червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до (серед інших) Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Спірне рішення позивач вважає таким, що прийняте з порушенням встановленого законом права позивача на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, без розгляду всіх поданих ним та господарським судом Черкаської області документів щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до неврахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення щодо призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду України, з порушенням принципу рівності перед законом, допустивши дискримінацію права позивача на встановлену Законом України «Про судоустрій і статус суддів» виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому позивач зазначає, що відповідач ухилився від розгляду поданих матеріалів у порядку, встановленому постановою правління ПФУ №3-1, заява та подання прийняті не як заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а як заява про перехід з одного виду пенсії на інший, і не як судді у відставці, а як судді; розглянуті не комісією з призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання, а комісією з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій та відказних справ. За доводами та обґрунтуваннями позивача, його право на щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, виникло значно раніше прийняття Закону 213, тому дія цього Закону не поширюється на його право щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ, із змінами і доповненнями (далі вживається скорочено Закон 1058) одним із основних обовязків відповідача є неухильне дотримання прав громадян під час призначення й виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, вжиття заходів, що запобігають їх порушенню. Довічне грошове утримання судді є однією з гарантій незалежності суддів, які не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів та внесення змін до чинних, що неодноразово було предметом конституційного розгляду, про що свідчать рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп 2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005. Позивач просить суд врахувати, що пленумом Верховного Суду України від 03 липня 2015 року затверджено та 08 липня 2015 року передано на розгляд Конституційного Суду України Конституційне подання щодо відповідності (конституційності) положень частини третьої абзацу четвертого речення першого абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-УІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» у взаємозвязку з положеннями підпункту 5 пункту 2 підпункту 17 розділ І підпункту 5 розділу ІІІ Закону України від 02 березня 2015 року №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосовно звуження гарантій матеріального забезпечення та соціального захисту суддів у відставці положенням статті 8, частини першої статті 21, частини першої підпунктів 2, 9 частини пятої статті 126 Конституції України.

Позивач вважає, що його право на щомісячне грошове утримання судді у відставці ґрунтується на положеннях закону, чинного на дату виникнення цього права (06.02.2015), згідно ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції на 06.02.2015, просить зобовязати відповідача прийняти рішення згідно законодавства з врахуванням його стажу та заробітної плати, яким призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, з розрахунку: робота на посаді судді з 03 лютого 1992 року по 05 серпня 2015 року, що становить 23 повних роки, отже розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується та 2 відсотки за кожний повний рік понад 20 років. Позивач стверджує, що виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначається розміром грошового утримання (суддівської винагороди) судді, який працює на відповідній посаді і складається з посадового окладу і доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Наказом голови суду від 03.01.2012 №06-к відповідно до п.11 Перехідних положень та п.5 ст.129 Закону України від 07.07.2010 №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» із змінами, внесеними Законом України від 23.12.2010 №2856-УІ, згідно протоколу засіданні комісії з встановлення стажу роботи від 03.01.2012 №2 позивачу встановлена щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 50% за 20 років стажу. Отже, розрахунок виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється від суми посадового окладу та доплати за вислугу років. Про розмір суддівської винагороди судді Анісімова І.А. на час здійснення ним правосуддя 06 серпня 2015 року господарським судом Черкаської області видана довідка №02/9981/2015, яка направлялась разом з поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але безпідставно не взята відповідачем до уваги.

Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області (відповідач) у письмових запереченнях на позовну заяву адміністративний позов не визнав повністю, мотивуючи наступним:

- призначення (перерахунок) пенсії здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду за заявою про призначення (перерахунок) пенсії та необхідними документами, визначеними Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. Посилаючись на ст.10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі вживається скорочено - Закон 1058), відповідач вказує, що особа, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один з видів пенсії за її вибором. Особі, яка має на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором;

- посилаючись на ст.45 Закону 1058, п.1.2 розділу І постанови правління ПФУ №3-1 відповідач зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату згідно наказу, виданого на підставі акта ВРУ або Президента України про звільнення у звязку з поданням заяви про відставку. Позивач відрахована зі штату господарського суду Черкаської області у звязку із звільненням з посади судді у відставку на підставі постанови ВРУ №636-УІІІ від 16.07.2015. При цьому відповідач звертає увагу суду на те, що для здійснення переходу з виду на вид пенсії необхідно встановити момент виникнення спірних правовідносин, тобто момент, коли позивач звернулась з заявою про перехід з пенсії за віком на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а саме 06.08.2015, та отримала відповідь управління. Саме цей момент, вказує відповідач, необхідно вважати датою виникнення спірних правовідносин та застосовувати законодавство, яке діє на цю дату;

- посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ (далі вживається скорочено Закон 213), відповідач вважає, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, тому відповідачем прийнято рішення (протокол №45/2 від 11.08.2015) про відмову ОСОБА_1 в переході на інший вид пенсії, а саме щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- станом на 30 квітня 2015 року (дата досягнення позивачем 65 років) частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із змінами внесеними Законом №1166-УІІ, передбачала: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді до внесених змін Законом України «Про судоустрій і статус суддів», тобто до 01.01.2015. Крім того, Законом України 3668-УІ від 08.07.2011 виключено друге речення частини 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо збільшення на два відсотки заробітку, але не більше 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У письмових спростуваннях позивач не визнає доводи відповідача повністю, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам та ґрунтуються на неправильному застосуванні відповідачем норм права до правовідносин щодо призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, посилаючись на наступне:

- відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджений «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, із змінами і доповненнями (далі вживається скорочено Порядок №22-1).

Пунктом 1.8 Порядку №22-1 встановлено, що особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7 Порядку №22-1).

- додатком 3 до Порядку №22-1 до пункту 4.2 розділу IV, затверджена «Пам'ятка пенсіонеру», у якій зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), за різними законами, а також на щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії, призначається одна пенсія або щомісячне довічне грошове утримання за її вибором;

- заперечення відповідача вважає таким, що не відповідає законодавству, оскільки:

1. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону 213, встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2005 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, у тому числі, «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів». Цим же Законом 213 внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З матеріалів заяви вбачається, що позивач звернувся до уповноваженого органу про звільнення з посади судді у відставку значно раніше, а саме 06 лютого 2015 року, отже набув право на відставку раніше прийнятого Закону 213. Позивач не заперечує призначення щомісячного довічного грошового утримання з дати звернення до пенсійного фонду, але заперечує застосування відповідачем законодавства щодо призначення цього утримання і вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці повинно бути призначено з дати звернення, але по закону, чинному на дату виникнення цього права, тобто на 06.02.2015.

2. Позивач вважає неправомірною та такою, що не відповідає чинному законодавству, позицію відповідача щодо тлумачення поняття щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Спростовуючи доводи відповідача, вказує, що тлумачення поняття щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено Конституційним Судом України у його рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 №4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008. Зокрема, Конституційним судом України вказано, що забезпечення всіх суддів, у тому числі у відставці, є гарантією їх незалежності, статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності суддів і надається для гарантування верховенства права. Отже, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є не пенсією у прямому розумінні Закону 1058, а гарантією матеріального забезпечення судді у відставці, на яке суддя у відставці має право замість пенсії, безумовно, за умов його призначення. Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є обовязком відповідача.

3. Не погоджуючись з позицією відповідача щодо застосування ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із змінами внесеними Законом №1166-УІІ, вказує, що цей висновок відповідача спростовуються наведеними у позовній заяві обставинами та положеннями стосовно застосування законодавства щодо права позивача, як судді у відставці. Відповідно до Закону 1058 при призначенні пенсії/або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач повинен застосовувати закон на дату виникнення цього права.

До початку судового засідання на підставі ст.ст.49, 51 КАС України позивач подав клопотання, у якому просить суд врахувати обставини щодо зміни з 01 вересня 2015 року грошового утримання судді господарського суду Черкаської області, що підтверджує довідкою господарського суду Черкаської області від 02.10.2015 №02/12186/2015, яку просить суд прийняти та врахувати при розгляді справи і задовольнити позов з врахуванням вказаної довідки.

У судовому засіданні:

- представник позивача підтримав позовні вимоги, дотримуючись доводів, викладених у позовній заяві, спростуваннях доводів відповідача, просив позов задовольнити повністю з врахуванням клопотання, визнати протиправним та скасувати спірне рішення, зобовязати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 06 серпня 2015 року у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді господарського суду Черкаської області згідно довідки господарського суду Черкаської області від 02.10.2015 №02/12186/2015, доводи відповідача вважає безпідставними та такими, що не відповідають Конституції України та наведеним у позовній заяві законам;

- представники відповідача позов не визнали з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов, просили суд відмовити позивачу у позові повністю, доказували, що на підставі п.5 прикінцевих положень Закону 213 позивач не має права на перехід з призначеної їй пенсії за віком на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні обставини.

Постановою Верховної Ради України №2559-ХІІ від 07.07.1992 на підставі ст.97 Конституції України та статті 23 Закону України «Про арбітражний суд» ОСОБА_1 (далі позивач) призначений арбітром арбітражного (нині господарського) суду Черкаської області. 15 грудня 1992 року обраний суддею безстроково.

06 лютого 2015 року позивачем подана заява до Верховної Ради України про звільнення з посади судді господарського суду Черкаської області у відставку відповідно до п.9 частини пятої статті 126 Конституції України.

18 червня 2015 року Вищою радою юстиції (скорочено ВРЮ) прийнято рішення №16/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1. з посади судді господарського суду Черкаської області, у звязку із поданням заяви про відставку».

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-УІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 Конституції України позивач звільнений з посади судді, у звязку з поданням заяви про відставку.

05 серпня 2015 року головою господарського суду Черкаської області виданий наказ №96-к «Про відрахування судді Анісімова І.А. зі штату господарського суду Черкаської області», у звязку із звільненням з посади судді у відставку.

06 серпня 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області (далі відповідач) із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі вживається скорочено - щомісячне довічне утримання).

Заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання отримана відповідачем 06 серпня 2015 року разом з поданням від 06.08.2015 №03/9994/2015 господарського суду Черкаської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке оформлено відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» (далі вживається скорочено постанова правління ПФУ №3-1).

До заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці були додані такі документи:

-витяг з постанови ВРУ №636-УІІІ «Про звільнення суддів»;

-копія наказу про відрахування судді зі штату суду та припинення виплати щомісячного грошового утримання;

-копія паспорту:

-копія ідентифікаційного номеру;

-копія трудової книжки;

-довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 05.08.2015;

-довідка про суддівську винагороду судді на час здійснення правосуддя;

-розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

-копія диплому;

-копія військового квитка;

-копія наказу 03.01.2012 №06-к про надбавку за вислугу років.

Заява та документи з поданням подавались особисто заявником і прийняті 06.08.2015 службовою особою консультативно-диспетчерського пункту контакт-центру ПФУ.

19 серпня 2015 року за вих. №15581/03 відповідач видав повідомлення про прийняте рішення (протокол №45/2 від 11.08.2015) про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання судді, яке погоджено з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі вживається спірне рішення). Спірне рішення прийняте комісією по розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій та відказних справ при управлінні Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області, у складі голови комісії, секретаря та чотирьох членів комісії.

20 серпня 2015 року за заявою позивача відповідачем видане рішення (протокол №45/2 від 11.08.2015) про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді Анісімову І.А.

Підставою відмови у призначенні щомісячного довічного утримання судді у спірному рішенні відповідача вказано, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, з червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до (серед інших) Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З поданих на розгляд відповідача матеріалів щодо права позивача, як судді у відставці, на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що позивач набув право на відставку 06 лютого 2015 року, про що у встановленому чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» порядку, до досягнення 65 років (віку припинення повноважень зі здійснення правосуддя) подав до Верховної Ради України відповідну заяву, яка була прийнята до розгляду і розглянута ВРЮ 18 червня 2015 року, тобто з порушенням встановленого ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місячного строку.

Згідно доданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного по формі додатку до постанови правління ПФУ №3-1, станом на 05 серпня 2015 року позивач має зазначений стаж судді - 23 роки 5 місяці 29 днів.

Наказом голови суду від 03.01.2012 №06-к відповідно до п.11 Перехідних положень та п.5 ст.129 Закону України від 07.07.2010 №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» із змінами, внесеними Законом України від 23.12.2010 №2856-УІ, згідно протоколу засідання комісії з встановлення стажу роботи від 03.01.2012 №2 позивачу встановлена щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 50% за 20 років стажу.

Позивач просить зобовязати відповідача здійснити призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, за станом 01 вересня 2015 року, що відповідає довідці господарського суду Черкаської області від 02.10.2015 №02/12186/2015, згідно якої заробітна плата позивача, як судді, який працював на відповідній посаді, та яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з 01 вересня 2015 року становить 20670,00 грн., у тому числі: оклад 13780,00 грн., доплата за вислугу років 50% - 6890,00 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає адміністративний позов підлягаючим зпдоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (КАС України) у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивач являється суддею у відставці суду загальної юрисдикції. Статус судді у відставці визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», до якого вносились численні зміни, у тому числі стосовно статусу судді у відставці.

Відповідач являється територіальним органом Пенсійного фонду України, його завдання, функції визначені Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затверджене постановою правління ПФУ від 22.12.2014 №28-2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №4126486 (далі Положення №28-2).

Згідно з Положенням №28-2 управління Фонду є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Положенням №28-2 встановлено, що відповідно до покладених на відповідача завдань, він, серед іншого, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, відповідач являється субєктом владних повноважень у розумінні КАС України і він здійснює призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечує своєчасне в повному обсязі фінансування та виплату щомісячного довічного утримання суддям у відставці.

Отже позивач правомірно звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд вважає, що відповідач повинен був розглянути заяву позивача разом з поданням господарського суду Черкаської області у порядку, визначеному пенсійним законодавством з врахуванням статусу судді у відставці, який визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», і повинен був діяти відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» (далі вживається скорочено постанова правління ПФУ №3-1).

Згідно з п.5.5 постанови правління ПФУ №3-1 право особи на одержання щомісячного довічного утримання установлюється на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає щомісячне довічне утримання.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (Закон 1058) постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, із змінами і доповненнями (далі вживається скорочено Порядок №22-1).

Згідно п. 1.8 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7 Порядку №22-1).

Додатком 3 до Порядку №22-1 до пункту 4.2 розділу IV, затверджена «Пам'ятка пенсіонеру», у якій зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), за різними законами, а також на щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії, призначається одна пенсія або щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

З вищенаведених доказів у справі та змісту спірного рішення вбачається, що в порушення обовязків, встановлених Законом 1058, Положенням №28-2, порядку, встановленого постановою правління ПФУ №3-1, Порядком №22-1 відповідач ухилився від розгляду заяви позивача з поданням господарського суду Черкаської області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Так у спірному рішенні, заяву позивача про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач назвав заявою про перехід з одного виду пенсії та інший, що не відповідає дійсній суті звернення позивача до відповідача; у спірному рішенні відповідач послався на документи подані заявником, що ним розглянуті, але їх перелік не відповідає фактично поданим матеріалам заявника разом з поданням господарського суду Черкаської області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, отже приймаючи спірне рішення, відповідач не врахував всі подані позивачем документи; у спірному рішенні відповідач відмовляє у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді Анісімову І.А., не як судді у відставці, а судді, що також не відповідає змісту поданих заяви позивача і матеріалів до неї.

Таким чином, доводи позивача про те, що спірне рішення прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто являється необґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи.

Суд також вважає обґрунтованими доводи позивача щодо порушення відповідачем чинного законодавства при прийнятті спірного рішення та порушення спірним рішенням, встановленого законом його права на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з огляду на таке.

Статтею 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції на дату подання позивачем заяви про звільнення з посади судді господарського суду Черкаської області у відставку, встановлено:

«1. Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

3. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України.

4. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

5. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку» (примітка: у лампках дослівно по тексту норми).

Таким чином, встановлений законом строк внесення ВРЮ до Верховної Ради України подання про звільнення судді з посади, сплив 07 березня 2015 року, проте рішення ВРЮ про внесення цього подання до Верховної Ради України не було прийняте, відповідно, не розглянута заява позивача про звільнення з посади судді у відставку.

Розгляд питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, регулювався ст.111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частиною шість якої передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України. Постанова Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-УІІІ «Про звільнення суддів» набрала чинності в день її прийняття, тобто 16 липня 2015 року. Отже повноваження судді Анісімова І.А. (позивач) припинились 16 липня 2015 року.

30 квітня 2015 року позивач досяг шістдесяти п'яти років. Оскільки позивач подав заяву про звільнення з посади судді у відставку, але до досягнення 65 років не був звільнений з посади судді господарського суду Черкаської області у відставку з незалежних від нього причин, згідно з ч.4 ст.102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з наступного дня після досягнення шістдесяти п'яти років», тобто з 01 травня 2015 року, не міг здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя, проте продовжував виконувати свої трудові обовязки судді, як субєкт трудового права.

11 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 №1188-УІІ, яким були припинені повноваження членів ВРЮ, крім тих, які перебувають у цьому органі за посадою. Заява позивача про звільнення з посади судді у відставку подана у період, коли були припинені повноваження попереднього складу ВРЮ, а формування нового складу ВРЮ не завершилось. Проте на ці обставини позивач ніяким чином не міг впливати.

12 лютого 2015 року прийнятий Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-УІІ (набрав чинності 29 березня 2015 року) пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги).

Отже, заява позивача про звільнення з посади судді у відставку розглянута відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, що діяла на 06.02.2015, тобто на момент подачі заяви, тому статус позивача, як судді у відставці, регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" на дату виникнення права на відставку, тобто на 06.02.2015.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що норми Закону 213 не поширюються на право позивача на призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та чинному законодавству. Скасування Законом 213 норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, зокрема, «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», не скасовує набуте позивачем право на щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці.

Довічне грошове утримання судді є однією з гарантій незалежності суддів, які не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів та внесення змін до чинних, що неодноразово було предметом конституційного розгляду, про що свідчать рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп 2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005.

Рішенням Конституційного Суду України 3 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2-13 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України положення вищенаведених норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно п.3 резолютивної частини вказаного рішення КСУ положення цього Закону, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 03.06.2013.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Таким чином, позивач набув право на щомісячне грошове утримання судді значно раніше прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ, набув чинності 01.04.2015 (далі вживається скорочено Закон 213), на п. 5 прикінцевих положень якого посилається відповідач, як на правову підставу відмови у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання.

На дату відрахування позивача зі штату суду та звернення до пенсійного фонду дійсно діяв Закон 213. Цим же Законом 213 були внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, частини третя пята статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-УІІІ) викладені у новій редакції. Зокрема, зі змісту змін до цієї статті, внесених Законом 213, вбачається, що щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Отже Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не скасована норма щодо права судді у відставці на одержання щомісячного довічного грошового утримання.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За викладених обставин, суд погоджується з доводами позивача, що норми Закону 213 не поширюються на призначення і виплату йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці.

Пунктом 1.2 постанови правління ПФУ №3-1 встановлено: «Щомісячне довічне утримання призначається з дня наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у звязку із поданням заяви про відставку…».

Таким чином, щомісячне довічне утримання позивачу, як судді у відставці, підлягає призначенню з 06 серпня 2015 року (наступний день після відрахування її зі штату господарського суду Черкаської області).

Частиною третьою статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ, у редакції, яка діяла до 01.01.2015, встановлювалося поетапне збільшення суддівської винагороди до 15 мінімальних заробітних плат. Положеннями частини третьої ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ передбачено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з можливістю збільшення його на 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, але не більше 90% від заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Зазначені положення Закону формували у позивача обґрунтовані припущення отримання при звільненні у відставку щомісячного довічного грошового утримання на рівні, максимально наближеному до рівня суддівської винагороди.

Отже позивач мав законні сподівання на забезпечення його, як професійного судді у відставці, отримання від держави в старості грошове утримання належного рівня. Таке право позивача відповідає Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», міжнародним стандартам у сфері судочинства, які визнані Україною. Основними міжнародними документами у сфері судочинства, які визнаються Україною, є Загальна декларація прав людини 1948 року, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Основні принципи щодо незалежності правосуддя 1985 року, Рекомендації щодо ефективного впровадження основних принципів незалежності правосуддя 1989 року, Європейська хартія про статус суддів 1998 року та інші.

Зокрема, Європейська Хартія про статус суддів (п.6.4) передбачає, що судді, які досягли пенсійного віку і які працювали на посаді судді зазначений період, отримують пенсію по старості, рівень якої має бути якомога ближчим до рівня їхньої останньої заробітної плати на посаді судді.

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частиною 6 ст.9 КАС України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Отже при вирішенні цього спору, суд застосовує конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини та міжнародні правила щодо забезпечення в старості судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності. Цей принцип, як неодноразово наголошував Конституційний Суд України у рішеннях від 3 червня 2013 року №3рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп 2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, вимагає ясності й однозначності правової норми і забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини були передбачуваними.

Тлумачення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено Конституційним судом України у його рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008. Зокрема, Конституційним Судом України констатовано, що забезпечення всіх суддів, у тому числі суддів у відставці, є гарантією їх незалежності, статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності суддів і надається для гарантування верховенства права.

Таким чином, суд вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, не є пенсією у прямому розумінні Закону 1058, а гарантією матеріального забезпечення судді у відставці, на яке суддя у відставці має право за своїм вибором замість пенсії, і рівень якого має бути якомога ближчим до рівня останньої заробітної плати на посаді судді. Згідно з Положенням №28-2 призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є обовязком відповідача.

З огляду на наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що відповідачу були надані позивачем та господарським судом Черкаської області достатні матеріали для прийняття рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому суд вважає, що зазначене утримання підлягає призначенню з дати звернення позивача, тобто з 06 серпня 2015 року, але згідно і на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції на дату виникнення права на таке утримання.

Отже згідно зі ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп, згідно поданих відповідачу матеріалів заяви позивача та подання господарського суду, у тому числі: даних трудової книжки, розрахунку стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, даних про розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, позивач має право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з розрахунку: робота безпосередньо на посаді судді з 03 лютого 1992 року по 05 серпня 2015 року, що становить 23 повних роки: розмір грошового утримання судді становить 80 відсотків, плюс збільшення цього розміру на 6 відсотків за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 6 відсотків (3 роки понад 20 років х 2%), а всього 86 відсотків.

Щодо заробітної плати, з якої розраховується виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то вона визначається розміром грошового утримання (суддівська винагорода) судді, який працює на відповідній посаді і складається з посадового окладу і доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

З матеріалів на призначення щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, наказу голови суду від 03.01.2012 №06-к, вбачається, що відповідно до п.11 Перехідних положень та п.5 ст.129 Закону України від 07.07.2010 №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» із змінами, внесеними Законом України від 23.12.2010 №2856-УІ, згідно протоколу засіданні комісії з встановлення стажу роботи від 03.01.2012 №2 позивачу була встановлена щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 50% за 20 років стажу роботи.

Про розмір грошового утримання судді (суддівської винагороди) на час здійснення позивачем правосуддя господарським судом Черкаської області видана довідка від 06 серпня 2015 року №02/9981/2015, яка направлялась разом з поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але не взята до уваги відповідачем.

Згідно довідки господарського суду Черкаської області від 02 жовтня 2015 року №02/12186/2015 заробітна плата позивача, як судді, який працював на відповідній посаді, та яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з 01 вересня 2015 року становить 20670,00 грн., у тому числі: оклад 13780,00 грн., доплата за вислугу років 50% - 6890,00 грн..

Доводи відповідача суд вважає такими, що не спростовують доводи позивача, необґрунтованими та такими, що не відповідають ст.ст.8, 21, 58 Конституції України, вищенаведеним рішенням Конституційного Суду України, ст.138 (ст.141 нової редакції) Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що при прийнятті спірного рішення, розгляді заяви позивача та подання господарського суду Черкаської області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач діяв упереджено, протиправно, не виконав встановлений законом обовязок щодо повного, всебічного та обєктивного розгляду згідно із законом всіх поданих позивачем документів, внаслідок чого спірне рішення є протиправним, тому підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведені повноваження відповідача, встановлені судом обставини щодо права позивача на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідач зобовязаний прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці ОСОБА_1, починаючи з 06 серпня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді господарського суду Черкаської області згідно довідки №02/12186/2015 від 02.10.2015 року.

Таким чином, суд задовольняє адміністративний позов повністю. Суд не здійснює на підставі ст.94 КАС України розподіл судових витрат, оскільки позивач відмовився від стягнення судових витрат з відповідача, що є його правом.

Керуючись ст.ст. 2, 18, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про скасування рішення, зобовязання прийняти рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області від 11 серпня 2015 року (протокол №45/2) «Про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці ОСОБА_1 з 06 серпня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді господарського суду Черкаської області згідно довідки господарського суду Черкаської області №02/12186/2015 від 02.10.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий О.І.Кончина