Справа № 805/1831/15-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Куденков К.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року справа №805/1831/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Васильєвої І.А., Казначеєв Е.Г. Ханова Р.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_5 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 рокупо справі № 805/1831/15-а (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2015 року ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5.) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (далі - відповідач - 1, Реєстраційна служба МУЮ), Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» (далі - відповідач - 2, МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації») в якому просив: визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити строк для подачі адміністративного позову; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Міського комунального підприємства "Маріупольське бюро технічної інвентаризації" від 27 серпня 2002 року щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, реєстровий № 1694;

- зобов'язати Реєстраційну службу Маріупольського МУЮ внести записи про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1, здійсненої 27 серпня 2002 року МКП «Маріупольське БТІ» під реєстровим № 1694 на підставі договору купівлі- продажу (біржового контракту) № 1024, укладеного 27.08.2002 року на Універсальній товарній біржі «Гарант-Україна» та скасувати відповідні записи в Державному реєстрі (арк.. справи 4-7).

05.06.2015 р. ухвалою Донецького окружного адміністративного суду до участі у справізалучено у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору:ОСОБА_6 (надалі - ОСОБА_6.) та ОСОБА_7 (надалі - ОСОБА_7.) (арк. справи 48).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено повністю (арк. справи 102-105).

Позивач, не погодившись із постановою суду першої інстанції, посилаючись на те, що остання прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при її винесенні судом першої інстанції були неповно з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справиподав апеляційну скаргу в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити повністю (арк. справи 210-212).

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на те, що державним реєстратором МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» було незаконно прийнято рішення від 27.08.2002 р. щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 реєстровий №1694, на підставі біржового контракту не посвідченого нотаріально та без наявності судового рішення про визнання біржового контракту дійсним. Крім того, апелянт посилається на наявність рішення Апеляційного суду Донецької області від 03 вересня 2014 року яким було скасовано рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2009 року та відмовлено в задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу (біржового контракту № 1024) від 27.08.2002 року домоволодіння АДРЕСА_1.

Також, до наведених вище доводів апелянт додав, що у порушення підпунктів 1.13, 1.14, 2.1, 3.1, 3.3, 3.5 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» вказаний вище біржовий контракт ще й не відповідає вимогам, встановленим цим Положенням та іншим актам чинного законодавства, оскільки не був засвідчений нотаріально, у зв'язку з чим позивач вважає, що реєстрація права власності за ОСОБА_8 була проведена з порушенням закону.

При цьому апелянт зауважив на тому, що третя особа у своїх письмових запереченнях підтвердив факт того, щожитловий будинок АДРЕСА_1 реєстровий №1694 дійсно належить позивачеві, а факт приватизації земельної ділянки, здійсненої після реєстрації права власності на будинок ніяк не впливає на вирішення даної справи.

Окрім наведеного вище апелянт повідомив про те, що суд першої інстанції завершив розгляд справи не отримавши від відповідача за клопотанням апелянта всі документи, що мають значення для розгляду справи.

06 жовтня 2015 року на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надійшли письмові пояснення від третьої особи - ОСОБА_9, згідно з якими третя особа вказав, що усі правовстановлюючі документи, які є доказом, що підтверджують його право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 є у матеріалах адміністративної справи, а сам апелянт, ОСОБА_10 не надав суду ні яких доказів, які підтверджують, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з чим просив суд відмовити апелянту у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судове засідання сторони не прибули, належним чином повідомлені про розгляд справи. Відповідно до вимог ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, 27.08.2002 р., за біржовим контрактом № 1024 ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_6 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1. При цьому, правовстановлюючим документом визначено свідоцтво про право власності, видане Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради 22.12.2000 р. № НОМЕР_1, зареєстроване Маріупольським БТІ 22.12.2000 року № 1694 (а.с. 67).

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 27.08.2002р. Міське комунальне підприємство «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало право приватної власності на підставі біржового контракту від 27.08.2002 року № 1024 на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 (а.с. 72).

В матеріалах справи наявне свідоцтво № НОМЕР_1 від 20.12.2000 року про право власності ОСОБА_7 на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 87). Згідно довідки Талаківської селищної ради № 269 від 2001 року домобудівля АДРЕСА_1 внаслідок інвентаризації в 1978 році проведеної БТІ набула АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 (а.с. 88).

16.09.2009 р. рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області №2-2403/2009 визнано договір купівлі-продажу №1024 від 27.08.2002р. будинку АДРЕСА_1, оформлений на Універсальній товарній біржі «Гарант-Україна», укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дійсним, але рішенням Апеляційного суду Донецької області від 03.09.2014р. (єдиний унікальний номер 2/2403/2009, номер провадження 22-ц/775/1181/2014(м) вказане рішення суду першої інстанції скасоване, відмовлено в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу (біржового контракту №1024) від 27.08.2002р. домоволодіння АДРЕСА_1. (а.с. 33-37).

Ухвалюючи спірне рішення, Апеляційний суд Донецької області зазначив про те, що зі справи вбачається, що судом першої інстанції не визначений власник спірного майна, оскільки не встановлені повністю обставини справи, з якої вбачається, що існують правовстановлюючі документи різних осіб за різними адресами на один і той же будинок.

На підставі вказаного судового рішення позивач 04.09.2014р. звернувся до відповідача щодо скасування державної реєстрації права власності на домоволодіння АДРЕСА_1, реєстраційний №1694 від 27.08.2002р., здійснену на підставі договору купівлі-продажу (біржового контракту) відносно житлового будинку АДРЕСА_1.

Листом від 16.09.2014р. №3372/4.6-18 відповідач повідомив позивача, що його заява не може бути підставою для скасування державної реєстрації права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.15). Отримавши відповідь позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Частиною першою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

За приписами ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Колегія суддів зазначає, що спірним питанням у даній справі є правомірністьвинесення Міським комунальним підприємством «Маріупольського бюро технічної інвентаризації» рішення від 27 серпня 2002 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу (біржового контракту № 1024), та доведеність порушення прав позивача реєстраційними діями Маріупольського БТІ станом на 27 серпня 2002 року. Як було зазначено вище, захисту в судовому порядку підлягає порушене право. Отже звертаючись до суду позивач повинен довести в чому саме полягає порушення його прав та чим підтверджується його право власності на спірну будівлю станом як на час укладення біржового контракту між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 так і на час проведення реєстраційної дії.

Відмовляючи у позовних вимогах, суд першої інстанцій дійшов до висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що ОСОБА_6 отримав будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 за біржовим контрактом від 27.08.2002 року № 1024 від ОСОБА_7, на ім'я якої у матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 22.12.2000 року. Таким чином, ОСОБА_5 фактично оспорює як право власності ОСОБА_7, на спірну будівлю станом на серпень 2002 року так і право власності ОСОБА_6 На момент розгляду цієї справи у суду відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на вказаний будинок (домоволодіння) станом на час вчинення реєстраційної дії - серпень 2002 року, також відсутні докази які б спростовували наявність права власності на спірний будинок станом на серпень 2002 року за ОСОБА_7

При цьому, враховуючи відсутність доказів недійсності (скасування, тощо) свідоцтва про право власності №662 від 22.12.2000 року, суд не вбачає порушення прав саме ОСОБА_5 внаслідок реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.

Згідно з п. 3.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. №7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002р. за №157/6445, в редакції чинній на момент реєстрації домоволодіння АДРЕСА_1, встановлено, що реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред'явленим правовстановлюючим документам.

Судова колегія звертає увагу на те, що як в позові так і в апеляційній скарзі позивач скаржиться на порушення його права власності, але в даній справі з урахуванням наявних доказів захист права власності повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства шляхом визнання права власності на спірну будівлю, а не в порядку адміністративного судочинства шляхом скасування реєстраційних дій.

Крім викладеного колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що суд першої інстанції завершив розгляд справи не отримавши від відповідача всі документи, що мають значення для розгляду справи, оскільки копії всіх затребуваних документів наявні в матеріалах справи.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року по справі № 805/1831/15-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 р. у справі № 805/1831/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Е.Г.Казначеєв

Р.Ф. Ханова