Справа № 804/10741/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представники позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2
представники відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби з вимогами:
- скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04.08.2015 року Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби;
В обґрунтування позову позивач зазначив, що податковим органом в порушення встановленого порядку проведення позапланової невиїзної перевірки було здійснено таку перевірку, в результаті якої було складено акт від 17.07.2015р. за №37/28-01-39/00374048. Також посилається на безпідставність та необґрунтованість висновків акту документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» з питань дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та сплати податків до бюджету при фінансово-господарських взаємовідносинах із ПП «Орім» за період з 01.10.2014р. по 30.11.2014р., ТОВ «Дніпротранс ЛТД» за період 01.07.2014р. по 31.07.2014р. та з 01.10.2014р. по 31.10.2014р., ТОВ «Техносфера ЛТД» за період з 01.12.2014р. по 31.12.2014р. та з 01.02.2015р. по 28.02.2015р., на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, яке винесено без урахування фактичних обставин справи та в порушення приписів податкового законодавства.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримади у повному обсязі та просили позов задовольнити.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, надали до суду письмові заперечення, що ґрунтуються на висновках, викладених в акті перевірки від 17.07.2015р. за №37/28-01-39/00374048 та зазначили, що приймаючи до уваги не підтвердження в ході проведення перевірки взаємовідносин ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» з контрагентами виконавцями послуг ПП «Орім», ТОВ «Дніпротранс ЛТД», ТОВ «Техносфера ЛТД» та подальшої реалізації послуг, перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 121 327,56 грн.
Вислухавши представників позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявності підстав для його задоволення.
З акту перевірки від 17.07.2015р. №37/28-01-39/00374048 вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (далі ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів», позивач) зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 19.04.2002р., на час проведення перевірки перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі СДПІ у м. Дніпропетровську, відповідач).
Вказаною перевіркою встановлено порушення:
п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» занижено суму податку на додану вартість, яка віднесена до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «Орім», ТОВ «Дніпротранс ЛТД», ТОВ «Техносфера ЛТД» на загальну суму ПДВ 121 327,56 грн., утому числі:
- липень 2014 року 17 733,33 грн.,
- жовтень 2014 року 38 071,69 грн.,
- листопад 2014 року 22 141,67 грн.,
- грудень 2014 року 18 528,51 грн.,
- лютий 2015 року 24 832,36 грн.
Досліджуючи правомірність дій Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів», в результаті якої було складено акт від 17.07.2015р. за №37/28-01-39/00374048, суд виходить з наступного.
Статтею 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Пунктом 75.1.2. ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
З акту від 17.07.2015р. №37/28-01-39/00374048 вбачається, що фактично перевірка позивача була невиїзною та проведена відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. 78.1.1. п. 78.1. ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Пунктом 78.4 ст.78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно п. 79.2. ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
У відповідь на вказаний запит ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» супровідним листом від 10.10.2014 р. було надано відповідні копії документів на підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Дніпротранс ЛТД» за липень 2014 року.
Листом від 01.12.2014р. №21-08/925 ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» було надано пояснення та відповідні копії документів на підтвердження перевезення продукції ТОВ «Дніпротранс ЛТД» в липні 2014 року.
Також 06.01.2015р. СДПІ у м. Дніпропетровську сформировано запит № 313/10/28-01-49-01-13 про надання пояснень та документального підтвердження взаємовідносин з постачальниками ПП «Орім», ТОВ «Аромаленд», ТОВ «Дніпротранс ЛТД» за жовтень 2014 року та з ТОВ «Дніпротранс ЛТД» за липень 2014 року.
Листом від 20.01.2015 р. №21-08/24 ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» було надано пояснення та відповідні копії документів на підтвердження взаємовідносин з постачальниками ПП «Орім», ТОВ «Аромаленд», ТОВ «Дніпротранс ЛТД».
Запитом СДПІ у м. Дніпропетровську від 04.02.2015р. № 2997/10/28-01-49-011 витребувано від ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» пояснення та їх документальне підтвердження щодо взаємовідносин з постачальниками ПП «Орім», ТОВ «ЗЛК-продукт» за листопад 2014 року та ТОВ «Дніпротранс ЛТД» щодо податкових накладних за листопад 2014 року та включених до податкового кредиту у грудні 2014 року.
Листом від 17.02.2015р. №21-09/98 ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» було надано пояснення та відповідні копії документів на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Техносфера ЛТД» за грудень 2014 року.
У відповідь на вказаний запит 03.06.2015р. ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» було надано пояснення щодо взаємовідносин з ТОВ «Техносфера ЛТД» за лютий 2015 року та їх документальне підтвердження.
Зі змісту відповідей на запити вбачається, що у відповідях ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» надано пояснення по господарським взаємовідносинам з контрагентами ПП «Орім», ТОВ «Дніпротранс ЛТД», ТОВ «Техносфера ЛТД» та відповідні докази та первинні бухгалтерські документи на їх обґрунтування в повному обсязі, що наявні у позивача.
Наказ та повідомлення від 16.06.2015 року отримані позивачем 23.06.2015 року, що не заперечувалось представником відповідача.
Також з роздруківки офіційного сайту Укрпошти Відстеження пересилання поштових відправлень - судом встановлено, що вказані наказ та повідомлення направлені на адресу позивача лише 18.06.2015 року.
Отже, відповідачем порушено процедуру проведення перевірки, а саме позивача не було своєчасно повідомлено про проведення такої перевірки.
Суд відмічає, що обов'язок ДПІ своєчасно повідомляти платника податків про проведення перевірки кореспондується з правом платника бути присутнім під час проведення перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, в порядку, встановленому цим Кодексом (пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України).
Також які саме пояснення та їх документальні підтвердження на запити відповідача не були надані, що в свою чергу могло би бути підставою для призначення перевірки СДПІ у м. Дніпропетровську, в наказі про проведення перевірки №364 від 16.06.2015 року не зазначено.
Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що пояснення були надані не в повному обсязі, а саме: - «відсутність товарно-транспортних накладних, кошторисів, узгоджених та затверджених замовником перед початком робіт, наряд-допуск на виконання робіт, журнал обліку робітників, що прослухали інструктаж з охорони праці за період виконання робіт, чи залучались інші юридичні та фізичні особи підрядником для проведення робіт, дозвіл на перебування спецтехніки та транспорту підрядника на території ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів», лист про надання перепусток для входу на територію підприємства працівників контрагента (П.І.Б., номер документу, що посвідчує особу) та журнал реєстрації перепусток», оскільки згідно змісту запитів не визначені конкретні питання, на які потрібно відповісти та не зазначено, які конкретно первинні документи необхідно було надати до ДПІ, ненадання яких було б підставою для здійснення документальної позапланової перевірки.
Слід зазначити, що неповнота відповіді на запит не є підставою для проведення перевірки, такою підставою законодавець зазначає тільки факт ненадання відповіді. Податковий орган не був позбавлений можливості надіслати додатковий запит для вияснення тих обставин, які не були висвітлені у відповіді платника.
Таким чином, суд вважає, що посадовою особою відповідача проведено позапланову невиїзну перевірку позивача протиправно, не маючи на те законних повноважень, та всупереч норм Податкового кодексу України.
Проте, до проведення такої перевірки посадові особи СДПІ у м. Дніпропетровську не були допущені, а винесений наказ № 350 від 10.06.2015р. постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. по справі № 804/7630/15 визнаний незаконним та скасований.
Отже, з тих самих підстав СДПІ у м. Дніпропетровську було винесено інший наказ, проте вже про проведення позапланової невиїзної перевірки - наказ №364 від 16.06.2015 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів».
На підставі акту перевірки від 17.07.2015р. №37/28-01-39/00374048 СДПІ у м. Дніпропетровську було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 04.08.2015 року, яким ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість: за основним платежем в розмірі 121 327 грн., за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) в розмірі 30 331,75 грн.
Суд вважає, що висновки зазначені в акті перевірки від 17.07.2015р. №37/28-01-39/00374048, а отже і податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04.08.2015 року є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.
Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин).
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (замовник) та ТОВ «Дніпротранс ЛТД» (перевізник) в липні 2014 року укладено договори-заявки на разове перевезення. На умовами вказаних заявок перевізник зобовязується здійснити власним автотранспортом перевезення вантажу замовника, який зобовязується виконати завантаження транспортного засобу та надати належним чином оформлені документи на вантаж.
За фактом надання ТОВ «Дніпротранс ЛТД» транспортних послуг складено акти надання послуг, які підписані з боку ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів»; ТОВ «Дніпротранс ЛТД» зі свого боку складено з виконавцями перевезень акти прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг)
Також транспортування товару засвідчено складеними товарно-транспортними накладними на товар, який перевезено, згідно виписаних накладних (на перевезення харчової продукції), копії яких залучені до матеріалів справи.
Товар отримувався контрагентами-покупцями ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів»: ПФ «Віола», ПП «ТБ Тітов», ФОП ОСОБА_5, ТОВ «ТГ Союз», ТОВ «Асканія-Прод», ТОВ «ТД «Вілар», ТОВ «Дакорт», ТОВ «Дітрейд», ТОВ «КонТрейд плюс», ПП «Почайна», ТОВ «АТБ-Маркет», НВЦ «Сігма» на підставі виписаних довіреностей, копії яких містяться в матеріалах справи.
За фактом перевезення товару ТОВ «Дніпротранс ЛТД» виписано на адресу позивача податкові накладні.
Також, протягом жовтня 2014 року між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (замовник) та ТОВ «Дніпротранс ЛТД» (перевізник) укладено договори-заявки на разове перевезення. На умовами вказаних заявок перевізник зобовязується здійснити власним автотранспортом перевезення вантажу замовника, який зобовязується виконати завантаження транспортного засобу та надати належним чином оформлені документи на вантаж.
За фактом надання ТОВ «Дніпротранс ЛТД» транспортних послуг складено акти надання послуг, які підписані з боку ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів»; ТОВ «Дніпротранс ЛТД» зі свого боку складено з виконавцями перевезень акти прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг).
Також, транспортування товару засвідчено складеними товарно-транспортними накладними на товар, який перевезено, згідно виписаних накладних (на перевезення харчової продукції), копії яких залучені до матеріалів справи.
Товар отримувався контрагентами-покупцями ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів»: ПФ «Віола», ТОВ «ТГ Союз», ТОВ «Дакорт», ПП «АБ Плюс», ТОВ «ТБ Тітов», ПАТ «Базіс», ТОВ «ТД «Вілар», ТОВ «Барса», ТОВ «Світ Лайф» на підставі виписаних довіреностей, копії яких містяться в матеріалах справи.
За фактом перевезення товару ТОВ «Дніпротранс ЛТД» виписано на адресу позивача податкові накладні.
Розрахунки між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» та ТОВ «Дніпротранс ЛТД» здійснено у безготівковій формі, що підтверджено виписками по банківському рахунку ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів».
Також, факт здійснення виїзду автотранспорту з готовою продукцією до контрагентів-покупців ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» відображено у журналі реєстрації виїзду-заїзду автотранспорту за (з) готовою продукцією.
Перелік та види послуг, які виконавець надає замовнику, визначаються в додатку №1.
Так, додатком №1 від 01.09.2014р. визначено перелік послуг, які надаються виконавцем, а саме: визначення обєму продаж товару в торгівельних точках в кількісному виразі, що приймають участь в дослідженні.
Додатками №2, № 6 до договору визначено найменування послуг, які зобовязується надати виконавець, а саме: проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі польового анкетування; визначення відносної динаміки продажу продукції; визначення обєму продаж товарів в торгівельних точках.
За фактом виконання договірних зобовязань сторонами складено Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти по кожній наданій послузі за жовтень 2014 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Представником позивача в ході судового розгляду справи було зазначено, що вказані послуги використовуються позивачем у власній господарській діяльності та були надані з метою отримання інформації, за допомогою якої можливо чітко керувати торгівельною маркою, асортиментною та маркетинговою політикою підприємства, коректувати асортимент продукції, що випускається, для визначення обєму продаж товару власного виробництва.
Також, ПП «Орім» виписано на адресу позивача податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Розрахунки між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» та ПП «Орім» здійснено у безготівковій формі, що підтверджено виписками по банківському рахунку ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів».
19.11.2014 року між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (замовник) та ТОВ «Техносфера ЛТД» (виконавець) укладено договір виконання ремонтних робіт № 19/11, за умовами якого виконавець зобовязується виконати ремонт транспортера горизонтального.
Специфікацією до договору визначено перелік робіт, які ТОВ «Техносфера ЛТД» зобовязується надати, а саме заміна підшипника, ремонт редуктора, заміна стрічки транспортної, ремонт електрошафи, ремонт обладнання натяжки, запуск та налагодження.
10.11.2014 року між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (замовник) та ТОВ «Техносфера ЛТД» (виконавець) укладено договір виконання ремонтних робіт № 10/11, за умовами якого виконавець зобовязується виконати ремонт повітродувки ротаційної.
Специфікацією до договору визначено перелік робіт, які ПП «Техносфера ЛТД» зобовязується надати, а саме ремонт гвинтів ротаційних, заміна підшипника, заміна шестерень, ремонт картера гвинтів, заміна шківа, запуск та налагодження.
Також, 03.12.2014р., 08.12.2014 р. 12.01.2015р., 12.01.2015р., 27.01.2015р., 30.01.2015р., 03.02.2015р. між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (замовник) та ТОВ «Техносфера ЛТД» (виконавець) укладено ряд договорів виконання ремонтних робіт з приводу ремонтних робіт транспортера відвідного, редуктора циліндричного, горизонтальної каретки автомата РТ-УМ21, ремонту вентилятора ВВД-9, ремонт коробки розподільчої, ремонт підйомника гідравлічного.
За фактом виконання зобовязань, обумовлених вище наведеними договорами, сторонами складені Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо ремонту переліченого обладнання.
03.02.2015 року між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (замовник) та ТОВ «Техносфера ЛТД» (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 03/ІІ, згідно умов якого постачальник зобовязується виготовити, доставити та передати у власність замовника вироби, що визначені у додатку №1 до договору.
Специфікацією визначено найменування товару венець бронзовий.
20.01.2015 року між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (покупець) та ТОВ «Техносфера ЛТД» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 3, згідно умов якого продавець зобовязується доставити та передати у власність покупцю товар, перерахований в рахунку.
На підставі складеного договору ТОВ «Техносфера ЛТД» виписано рахунки на оплату.
На виконання договірних зобовязань сторонами складено приймально-передавальний акт від 25.12.2014р.
За фактом виготовлення виробів та передачі товару сторонами договору складені видаткові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
ТОВ «Техносфера ЛТД» виписано на адресу позивача податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Розрахунки між ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» та ТОВ «Техносфера ЛТД» здійснено у безготівковій формі, що підтверджено платіжними дорученнями та виписками по банківському рахунку ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів».
З акту перевірки позивача вбачається, що висновки перевірки зроблені з урахуванням:
- листа від 18.03.2015р. № 170/10-13-22-05/39355541, яким вказано, зокрема, про відсутність посадових осіб ПП Орім» за податковою адресою, відсутність умов для ведення господарської діяльності, відсутність основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспорті засоби.
- податкової інформації відносно ТОВ «Техносфера ЛТД» щодо відсутності трудових ресурсів для здійснення ремонтних робіт.
Посилання відповідача на те, що позивач не мав фактичної (реальної) господарської діяльності з названими контрагентами, з огляду на відсутність виробничих активів, основних фондів, складських приміщень, за недоведеності відповідачем зв'язку цього факту з неможливістю виконати ПП «Орім», ТОВ «Дніпротранс ЛТД», ТОВ «Техносфера ЛТД» договірних зобов'язань перед позивачем з використанням залучених ресурсів, не можуть слугувати достатнім свідченням безтоварності розглядуваних операцій та недобросовісності позивача як платника податків. Основні та транспортні засоби необов'язково повинні перебувати у власності суб'єкта господарювання, позаяк можуть бути орендовані або взяті у лізинг у третіх осіб, а необхідні для виконання операцій особи можуть бути залучені платником за цивільно-правовими договорами. Крім того, неперебування контрагентів за місцем реєстрації не є свідченням неможливості провадження ними діяльності за іншою адресою.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповід альність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином (фіктивний правочин). Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.12.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини. спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Окремо слід зазначити щодо використання податковим органом інформації відносно контрагентів ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів», а саме письмового листа, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єкта цих відносин.
У зв'язку з цим, акти перевірок контрагентів позивача не можна застосовувати до ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів», оскільки вони (Акти перевірки) не мають обов'язкового характеру для данного суб'єкта господарювання.
Крім того, згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011р. - «не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рухтоварів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, контрагенти позивача ПП «Орім», ТОВ «Дніпротранс ЛТД», ТОВ «Техносфера ЛТД» були зареєстровані як юридичні особа, що відповідачем не спростовано.
При цьому, чинним законодавством України не встановлено обовязок позивача контролювати дії контрагента і перевіряти виконання ним своїх податкових зобовязань, тому позивач не може відповідати за дії його контрагента, що не звітує перед податковими органами або не перебуває за своєю юридичною адресою.
Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Враховуючи наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, отже і наявність підстав для формування валових витрат та доходу за перевіряємий період - в діях позивача відсутні порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» занижено суму податку на додану вартість, яка віднесена до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «Орім», ТОВ «Дніпротранс ЛТД», ТОВ «Техносфера ЛТД» на загальну суму ПДВ 121 327,56 грн.
В судовому засіданні був повністю доведений представником позивача факт вчинення господарських операцій, що є підставою для формування податкового кредиту відповідних податкових періодів за придбаними послугами (роботами) та придбаними товарами від вище наведених контрагентів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Також, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.
З урахуванням вищезазначеного суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 04.08.2015 року про збільшення Приватному акціонерному товариству «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість по вітчизняних товарах на суму 121 327 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 30 331 грн. 75 коп. - прийнято Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів в повній мірі правомірність своїх дій та рішень.
Також, позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 380 грн. 63 коп. як за позовні вимоги майнового та немайнового характеру, що підтверджується платіжними дорученнями № 200 від 14.08.2015р. та № 208 від 19.08.2015р.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір у розмірі 380 грн. 63 коп. присуджується на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «Р» Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби № НОМЕР_1 від 04.08.2015 року про збільшення Приватному акціонерному товариству «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість по вітчизняних товарах на суму 121 327 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 30 331 грн. 75 коп.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом пяти днів.

Суддя (підпис) ОСОБА_6