Справа № 2а-1481/2010
Суддя: Куцан В. М.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2а-1481/2010
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В. з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС Сумського взводу ДПС ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 01.11.2010 року він рухався на власному автомобілі в м. Суми по вулиці Білопільський шлях і після проїзду перехрестя був зупинений відповідачем, який після перевірки документів повідомив, що він ніби то проїхав на жовтий сигнал світлофора. Коли він заперечив даний факт, то інспектор ДПС сказав, що складене іще протокол щодо технічного стану коліс, які начебто мають стертий малюнок протектора. При цьому не перевіривши залишкову висоту малюнка протектора шин відповідач склав протокол за правопорушення, передбачені ч.1,2 ст.ст.122,121 КУпАП, а потім виніс постанову, якою наклав на нього стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.. Вважаючи, що вказаних порушень правил дорожнього руху він не допускав, просив скасувати вказану постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що він проїжджав перехрестя на зелений сигнал світлофору і тільки десь метрів за 150-200 його зупинив відповідач. Після того як, він став поясняти, що перехрестя проїхав на зелений сигнал світлофора інспектор повідомив, що він допише ще й про зношеність шин. Свідків, в момент його зупинки не було і тільки після складання протоколу, відповідач зупинив двох осіб, які не взагалі не могли бачити яким чином він проїхав перехрестя та не розглядали колеса його автомобіля.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим розглянути справу без його участі за наявними доказами.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 01.11.2010 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ,ч.1 ст.ст.121,122 КУпАП, згідно якого останній, 01 листопада 2010 року, о 14-й годині 50 хвилини, керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Суми по вулиці Білопільський шлях, в районі будинку №18, проїхав на жовтий сигнал світлофору, а також шини мають остаточну висоту малюнка протектора менше норми ПДР, чим порушено п.8.1(г) та п.31.4.5 (а) ПДР.

Постановою серії ВМІ №034150 від 01.11.2010 року, винесеною інспектором ДПС Сумського взводу ДПС ОСОБА_3 позивач визнаний винним у вчиненні вказаних правопорушень і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновкам експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається адміністративний протокол.

Згідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складання, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому суть адміністративного правопорушення в усякому разі повинно бути викладено конкретно.

Однак, відповідач в протоколі про адміністративне правопорушення посилався на те, що позивач порушив вимоги п.8.1 (г) Правил дорожнього руху. Разом з тим, зазначений пункт ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року взагалі не має підпункту «г».

Єдиним доказом в справі є протокол про адміністративне правопорушення, однак обставини викладені в ньому не визнавалися самим позивачем з моменту його складання, у звязку з чим встановлення винуватості позивача тільки за протоколом про адміністративне правопорушення суд вважає не достатнім.

Інших доказів, на яких ґрунтувався висновок відповідача щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем, в порушення ч. 2 та ч.4. ст.71 КАС, суду не надано.

Частиною 1 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності за законом...

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Викладене дає підстави вважати, що відповідачем не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять беззаперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні п.12.4 Правил дорожнього руху України, а тому постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 8-12, 71, 159-163 КАС України, ст.ст.7,9, 245,247, 251, 254,256,293 КУпАП, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора ДПС Сумського взводу ДПС ОСОБА_3 від 01 листопада 2010 серії ВМ1 №034150 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. на ОСОБА_2 за ст.ст.121,122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не піддягає.

Головуючий: