Справа № 22-а/0690/5785/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/5785/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростені (далі Пенсійний фонд) на постанову Коростенського міськрайонного суду від 15 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду при визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила: визнати неправомірною відмову Пенсійного фонду в переведенні її на державну пенсію, передбачену ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-Х11), та у проведенні перерахунку пенсії згідно вимог вище вказаного закону; зобовязати Пенсійний фонд провести перерахунок та виплату їй пенсії, починаючи з 01.01.2008 року, згідно ст. ст. 50, 54 Закону № 796-Х11.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 15.04.2010 року дії відповідача визнані неправомірними, зобовязано Пенсійний фонд провести позивачці перерахунок та виплату основної і додаткової пенсії, відповідно до Закону № 796-Х11, починаючи з 01.01.2008 року, та зобовязано відповідача у подальшому виплачувати ОСОБА_1 основну та додаткову пенсії, відповідно до вимог Закону № 796-Х11.

У поданій апеляційній скарзі Пенсійний фонд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що позивач отримує пенсію за віком, спірні виплати проводяться за рахунок коштів державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду до таких не належать, безпідставно застосував положення ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині визначення мінімальної пенсії за віком.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС, перебуває на обліку в Пенсійному фонді і отримує пенсію за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, згідно ст. 50 Закону № 796-Х11. Остання виплачується позивачці у розмірі, що не відповідає розміру, встановленому вище вказаними статтями Закону № 796-Х11 (а.с.5).

На звернення ОСОБА_1 від 15.02.2010 року (а.с.16) про нарахування їй державної пенсії у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-Х11 та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, визначених вказаними статтями Закону, Пенсійний фонд відмовив (а.с.5).

Відповідно до положень ст. 6 Закону України „Про пенсійне забезпечення особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію (стаття 7).

Згідно ст. ст. 80, 81 Закону України „Про пенсійне забезпечення заява про призначення пенсії непрацюючим подається до органів Пенсійного фонду України.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має право на пенсію за віком та на державну пенсію, передбачену ст. 54 Закону № 796-Х11, при зверненні про призначення пенсії дотрималася вимог ст. ст. 6, 7, 80 та 81 Закону України „Про пенсійне забезпечення, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачці у призначенні пенсії відповідно до Закону № 796-Х11. Висновок суду першої інстанції в цій частині є вірним.

Згідно положень ч. 4 ст. 54 Закону № 796-Х11 розмір пенсії для інвалідів по 3-ій групі інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком. А згідно ст. 50 цього ж Закону особам, віднесеним до категорії 1, що мають третю інвалідності, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням положень ч. 4 ст. 9 КАС України, вірно виходив з пріоритетності Закону № 796-Х11 над підзаконними правовими актами, зокрема постановами КМ України від 26.07.1996 року № 836 та від 03.01.2002 року № 1, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування спірних видатків, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України є безпідставними, оскільки саме на територіальні управління Пенсійного фонду України, згідно Положення „Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року, покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Крім того, проблеми надання бюджетних коштів Пенсійному фонду для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду, оскільки судом не ухвалене рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 50 Закону № 796-Х11. Тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм матеріального права є також безпідставними.

Разом з цим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 з 01.01.2008 року і на майбутнє, суд першої інстанції не врахував положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким були внесені зміни до ст. ст. 50, 54 Закону № 796-Х11 в частині розміру додаткової пенсії та державної пенсії, а також положень рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, яким вище вказані зміни були визнані неконституційними. Не враховано судом і положень Закону України „Про пенсійне забезпечення за яким державна пенсія, передбачена ст. 54 Закону № 796-Х11, призначається з дня звернення. Позовні вимоги щодо зобовязання Пенсійного фонду нарахувати та виплати позивачці додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, підлягають до задоволення з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008, тобто з 22.05.2008 року. Оскільки позовні вимоги не можуть бути задоволений на майбутнє і такі позовні вимоги заявлені не були - постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростені задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2010 року в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Коростені провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії, відповідно до вимог Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01.01.2008 року та в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Коростені у подальшому виплачувати ОСОБА_1 основну та додаткову пенсії, відповідно до вимог Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову про часткове задоволення позову.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Коростені призначити ОСОБА_1 з 15.02.2010 року державну пенсію відповідно до ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, встановленої ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Коростені призначити та виплатити ОСОБА_1 з 22.05.2008 року по 04.03.2010 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням отриманих коштів.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2010 року в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Коростені у подальшому виплачувати ОСОБА_1 основну та додаткову пенсії, відповідно до вимог Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи скасувати.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді