Справа № 2-а-118/2010
Суддя: Єремейчук С. В.
Дата ухвалення: 2010-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рокитнівський районний суд Рівненської області
Справа №2-а-118/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 року смт.Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Єремейчука С.В.

за участю секретарів судового засідання Козаченко Т.Ф., Баюк Г.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача не з»явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області про зобов»язання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмір 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 29 серпня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по день ухвалення рішення.

Під час судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі із підстав викладених у позовній заяві та пояснив,що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році,відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 29 серпня 2006 року має право на додаткову пенсію відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі-Закон) в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У період з 29 серпня 2006 року по 31 грудня 2007 року позивачу додаткова пенсія нараховувалась та виплачувалась в порядку,передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів,фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» .розмір якої визначений набагато менший,чим передбачений ч.1 ст.51 зазначеного Закону. Внаслідок чого порушено положення ч.4 от.9 КАС України,щодо приорітетності застосування правового акту. Окрім цього, в період з 22 травня 2008 року по теперішній час відповідач проводить нарахування та виплату додаткової пенсії в неповному обсязі,при цьому керується Законом України від 28 грудня 2007 року,згідно якого ч.1 ст.51 Закону викладена в іншій редакції,а саме особам,віднесеним до категорії 2,щомісячна додаткова пенсія за шкоду,заподіяну здоров»ю,призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі №10-рп/2008 зазначена норма була визнана неконституційною. Про порушення свого конституційного права на соціальне забезпечення позивач дізнався 05 жовтня 2010 року. Просить зобовязати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров»ю відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 29 серпня 2006 року по 31 грудня 2007 року та 22 травня 2008 року по день ухвалення рішення.

Відповідач в судове засідання не з»явився повторно,хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином,що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення,про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України,суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у справі доказів.

Суд,заслухавши пояснення представника позивача,дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році,відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення А №075100.

При цьому позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області, де перебуває на обліку як пенсіонер, із письмовою заявою про перерахунок додаткової пенсії у розмірі, встановленому ч.1 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в проведенні перерахунку пенсії йому було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і- трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплену в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ч.1 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України,які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення додаткової пенсії, визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що з 01 січня 2008 року внесено зміни до ст.51 Закону,відповідно до яких додаткова пенсія за шкоду,заподіяну здоров»ю особам,віднесеним до категорії 2,встановлюється в розмірі 15 % від прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність,оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10 -рп/2008 положення Закону України Про Державний бюджет України,якими була змінена ч.1 ст.51 Закону, визнані неконституційними.

Зі статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що при визначенні розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,яка набрала чинності 31.10.2006 р., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення своїх прав позивач міг дізнатися з дати отримання пенсії.

До суду позивач звернувся 18 жовтня 2010 року,клопотань про поновлення строку звернення до адміністративного суду від позивача не надходило. А тому позивачем за період з 29 серпня 2006 року по 31 грудня 2007 року,та з 22 травня 2008 року по 18 квітня 2010 року пропущено строки звернення до суду. Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов,поданий після закінчення строків,установлених законом,залишається без розгляду,якщо суд за заявою особи,яка його подала,не знайде підстав для поновлення строку. Отже, позов позивача за період з 29 серпня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 18 квітня 2010 року підлягає залишенню без розгляду з підстав пропущення строків звернення до суду.

Таким чином, відповідач - управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області зобов»язаний здійснити позивачу з 18 квітня 2010 року по даний час перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров»ю, в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком,передбаченому ч.1 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Керуючись ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату позивачу - ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,жителю ІНФОРМАЦІЯ_2,додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров'ю, в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком,передбаченому ч.1 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18 квітня 2010 року по 18 листопада 2010 року,з урахуванням виплаченої частини додаткової пенсії.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито» .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рокитнівський районний суд Рівненської області . Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10-ти днів з дня отримання постанови,складеної в повному обсязі.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_3