Справа № 808/4073/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2015 року о 16 год. 36 хв.Справа № 808/4073/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Семененко М.О.
за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до військового комісара Мелітопольсько Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату Запорізької області підполковника ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до військового комісара Мелітопольсько Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату Запорізької області підполковника ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.07.2015 про мобілізацію ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення про його придатність до проходження військової служби та мобілізацію прийнято відповідачем без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки позивач має хронічні захворювання, які унеможливлюють проходження ним військової служби. Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, що виховує трьох малолітніх дітей, що є підставою для відстрочення від призову на військову службу за мобілізацією. Просить задовольнити позовні вимоги.
В поданих до суду письмових поясненнях відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що у зв`язку з оголошенням Президентом України часткової мобілізації позивача було викликано до військкомату для проходження медичного огляду та перевірки придатності до проходження військової служби у Збройних силах України за мобілізацією. За результатами медичного обстеження військово-лікарська комісія визнала позивача придатним для проходження військової служби, на підставі чого військовим комісаром прийнято рішення про мобілізацію позивача та видано мобілізаційне розпорядження на відправку до військової частини. Вважає зазначене рішення правомірним, просить відмовити в задоволенні позовних вимог та розглядати справу без його участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи встановлено, що 17 липня 2014 року позивач прибув до Мелітопольсько Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату Запорізької області за повісткою для проходження медичного огляду.
За результатами проходження медичного огляду рішенням ВЛК Мелітопольсько Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату Запорізької області позивача визнано придатним до військової служби та видано мобілізаційне розпорядження на 18.07.2015.
Позивач, вважаючи рішення відповідача про його мобілізацію протиправним, звернувся з позовом до суду.
Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно п.5 ч.3 ст.1 Закону №2232 військовий обов`язок включає проходження військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону №2232 призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Крім того, статтею 1 Закону №3543 визначено, особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Суд зазначає, що згідно п.20 ст.106 Конституції України рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України приймає Президент України відповідно до закону.
Указом Президента України від 14.01.2015 №15/2015, з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності зазначеним Указом.
Відповідно до ч.5 ст.22 Закону №3543 призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати (військовозобов`язаних Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України - Служба зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Повноваженнями щодо забезпечення виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території наділено військові комісаріати, які є місцевими органами військового управління.
Пунктом 8 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 №389 (далі Положення №389) передбачено, що завданням військових комісаріатів є проведення призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 12 Положення №389 військовий комісар представляє інтереси Збройних Сил у відносинах з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами та громадянами на відповідній території.
Під час розгляду справи судом встановлено, що однією з підстав за якої, на думку позивача, він не може проходити військову службу в Збройних силах України за мобілізацією є хронічні захворювання органів травлення.
Відповідно до абзацу 3 ч.5 ст.22 Закону №3543 особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
На виконання абзацу 3 ч.5 ст.22 Закону №3543 наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу (далі Положення №402).
Пунктом 1.1 розділу І Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.2.1 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Таким чином, перевірка придатності військовозобов`язаного до служби у Збройних силах України віднесена до компетенції ВЛК.
Згідно п.1.1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Відповідно до п.1.2 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Згідно п.3.2 розділу ІІ Положення №402 військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.
Відповідно до .3.4 розділу ІІ Положення №402 перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, загальний аналіз крові, дослідження сечі.
Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься картка дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач проходив медичний огляд у терапевта, невропатолога, психіатра, окуліста, отоларинголога та стоматолога. Крім того, містяться також результати флюорографічного обстеження органів грудної клітки, загального аналізу крові, дослідження сечі.
Також, судом встановлено, що під час проведення обстеження позивача, ВЛК було прийнято до уваги довідки ендоскопічного обстеження від 19.03.2015 та 17.07.2015.
За результатами проведеного медичного огляду позивача головою ВЛК прийнято рішення про те, що позивач за станом здоров`я придатний до проходження військової служби у Збройних силах України.
На підставі висновків ВЛК відповідачем прийнято рішення про мобілізацію позивача, у зв`язку з чим останньому було видано мобілізаційне розпорядження.
Суд не приймає посилання позивача на те, що відповідачем не було враховано реальний стан його здоров`я під час прийняття рішення про мобілізацію, оскільки перевірка стану здоров`я військовозобов`язаного знаходиться поза межами компетенції військового комісара.
Позивачем до матеріалів справи не надано доказів скасування висновку ВЛК Мелітопольсько-Веселівського ОРВК, щодо його придатності до військової служби.
Суд, звертає увагу позивача на те, що військовий комісар не наділений повноваженнями піддавати сумнівам висновок ВЛК, адже такий висновок може зробити лише ВЛК вищого рівня, оскільки для перевірки правомірності прийняття ВЛК висновку про придатність або не придатність військовозобов`язаного до військової служби необхідні спеціальні знання в галузі медицини, якими військовий комісар не може та не зобов`язаний володіти.
Щодо посилань позивача на те, що на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону № 3543 не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання).
На підтвердження факту утримання трьох неповнолітніх дітей позивачем до матеріалів справи надано тимчасову довідку батьків багатодітної сім`ї від 23.09.2015 №1032/07-2, видану ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Як встановлено під час судового розгляду, вищевказана довідка видана позивачу 23.09.2015, тобто вже після прийняття відповідачем рішення про мобілізацію ОСОБА_1 (17.07.2015), а тому дана обставина з об`єктивних причин не могла бути врахована відповідачем під час прийняття спірного рішення. Крім того, з даної довідки не можливо встановити, що позивач є єдиним утримувачем дітей, адже такої інформації вона не містить, будь-яких інших доказів суду не надано.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведено правомірність своїх дій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військового комісара Мелітопольсько Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату Запорізької області підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко