Справа № 22-а/0690/1741/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1741/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Гансецької I.A.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський Житомирської області на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Новоград- Волинський Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов»язання здійснити нарахування та забезпечити виплату доплати до пенсії,-

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський Житомирської області, просив визнати дії відповідача протиправними, зобов»язати здійснити нарахування та забезпечити виплату доплати до пенсії як дитині війни за 2006-2008 роки в сумі 4296,51 грн.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17 листопада 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача протиправними, стягнуто з відповідача на користь позивача доплату до пенсії за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року в сумі 764,37 грн., відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський Житомирської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову. Зазначає, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України „Про соціальний захист дітей війни", здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Також, апелянт посилається на те, що суд безпідставно застосував положення ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та не врахував, що жодним нормативним актом не врегульовано механізм розрахунку підвищення пенсії.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія судців приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 вказаного Закону було обмежено Законами України „Про Державний бюджет на 2006 рік", „Про Державний бюджет на 2007 рік" та „Про державний бюджет на 2008 рік", а тому виплати пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги в 2006-2008 роках проводились в меншому, ніж передбачено Законом, розмірі.

Зупинення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачене Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" неконституційним не визнавалось, тому підстави для нарахування підвищення до пенсії позивачу, як дитині війни, у 2006 році відсутні.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік" щодо обмеження виплат, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на всій території У країни та мають преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції, а питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм, та відсутності нормативного акту, який регулює механізм розрахунку підвищення пенсій, є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправною бездіяльність УПФ України в м. Новоград-Волинський щодо ненарахування доплати до пенсії згідно вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і зобов»язання відповідача здійснити нарахування та забезпечити доплату до пенсії позивачу.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про стягнення недоплачених коштів, помилково виходив з того, що стягнення у визначеній позивачем грошовій сумі підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить частково скасувати і ухвалити нову постанову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202,205,207, 212 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.11. 2009 року в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 доплати до пенсії за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року в сумі 764,37 грн., відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та відмови в позові про стягнення заборгованості за 2006 рік за пропуском строку звернення до суду.

Ухвалити нову постанову.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський Житомирської області здійснити нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії як дитині війни в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 по 31.12.2008 року з урахуванням фактично отриманих коштів за вказаний період.

Відмовити ОСОБА_1 в позові в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський Житомирської області доплати до пенсії як дитині війни за 2006 рік за безпідставністю.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: