Справа № 8948/11/2070
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

04.08.2011р. справа № 2а- 8948/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Підгорний М.І.,

представників

позивач - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому сдовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова
до ФОП ОСОБА_3
проарешт коштів на рахунках платника податків, -

встановив:

Субєкт владних повноважень, Державна податкова інспекція у Комінтернівському районі міста Харкова, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив накласти арешт на кошти на рахунках відповідача, Фізичної особи підприємця ОСОБА_3.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що платник податків 13.05.2011р. не допустив працівників податкового органу до проведення перевірки. Вказана обставина є визначеною Податковим кодексом України підставою для застосування арешту коштів платника податків на рахунках в установах банків. У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи і вимоги поданого позову, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Фізична особа підприємець ОСОБА_3 з поданим позовом не погодився.

В обгрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що у спірних правовідносинах рішення про проведення перевірки було прийнято контролюючим органом 11.04.2011р., перевірка мала бути проведена у строк з 25.04.2011р. по 11.05.2011р., що складає 10 робочих днів, рішення про продовження строку перевірки або зміну строків перевірки платником податків не отримувалось. За таких обставин, відсутні підстави для прибуття працівників податкового органу до місцезнаходження платника податків 12.05.2011р. Позивач стверджував, що жодних фактичних дій по недопуску працівників податкового органу до проведення перевірки ФОП не вчиняв. Рішення про застосування адміністративного арешту було прийнято податковим органом лише 13.07.2011р., тобто по минуванню 2 місяців від дня завершення перевірки, що законом не передбачено. В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи і вимоги заперечень проти позову, просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи, 11.04.2011р. ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова було прийнято наказ №372, яким призначена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за період 01.01.2010р.-31.12.2010р.

Згідно з вказаним наказом перевірка була призначена з 25.04.2011р., тривалість призначеної перевірки склала 10 робочих днів.

11.04.2011р. позивачем було складено і за вихідним номером 44/10/17-223 направлено на адресу ФОП ОСОБА_3 повідомлення про проведення перевірки, відповідно до якого до відома платника податків доведено, що з 25.04.2011р. ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова буде проводитись документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3 за період діяльності 01.01.2010р.-31.12.2010р.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що за правилом абз.2 п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Підпунктом 77.7 ст.77 Податкового кодексу України визначено, що строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів (абз.1 п.82.1); продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника органу державної податкової служби не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів (абз.2 п.82.2).

Як зясовано судом з пояснень представника позивача, у спірних правовідносинах субєктом владних повноважень не приймалось ані рішення про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки діяльності відповідача, ФОП ОСОБА_3, ані рішення про зміну визначених наказом від 11.04.2011р. №372 строків проведення згаданої перевірки.

Зясувавши фактичні обставини спірних правовідносин та перевіривши їх зібраними по справі доказами, суд відзначає, що за календарем та з урахуванням норм Кодексу законів про працю України проміжок часу у 10 робочих днів з 25.04.2011р. сплинув 11.05.2011р.

З наявних у справі документів вбачається, що 12.05.2011р. ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова були складені направлення на перевірку ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за №№260-263, в котрих зазначено, що перевірка діяльності названого платника проводиться податковим органом з 12.05.2011р.

Суд відзначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилом ст.86 КАС України, суд наголошує на відсутності фактичних даних, які б засвідчували, що у спірних правовідносинах субєктом владних повноважень у порядку та на підствах, котрі визначені законом, було прийнято рішення про зміну строків проведення перевірки, встановлених наказом від 11.04.2011р. №372.

За приписами п.п.16.1.13 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

12.05.2011р. працівниками позивача було складено акт №258/17-219/НОМЕР_2, в якому відображений факт відсутності ФОП ОСОБА_3 за місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (АДРЕСА_1), 12.05.2011р. під час відвідування працівниками податкового органу місцезнаходження платника податків з метою проведення перевірки.

З приводу даного акту суд відмічає, що в матеріалах справи відсутні жодні докази належного повідомлення ФОП про зміну строків проведення перевірки та необхідність перебування за місцезнаходженням саме 12.05.2011р.

Окрім того, суд бере до уваги, що акт №258/17-219/НОМЕР_2 від 12.05.2011р. не містить ані відомостей щодо місця складання даного документу, ані відомостей щодо часу складання акту та часу, коли працівники податкового органу прибули за місцезнаходженням платника податків.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для кваліфікації факту відсутності відповідача, ФОП ОСОБА_3, за місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром 12.05.2011р. як недопуску до проведення перевірки чи відмови від проведення перевірки.

13.05.2011р. за реєстраційним номером 262/17-214/НОМЕР_1 працівниками позивача було скадено акт відмови платника податків від проведення перевірки (недопуску до перевірки), в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_3 відмовився від проведення перевірки. Згаданий акт містить посилання на пояснення ФОП ОСОБА_3 від 13.05.2011р.

Оглянувши вказане пояснення, суд відмічає, що текст даного документа містить лише висловлювання платника податків про незгоду з законністю призначеної документальної планової виїзної перевірки.

За таких обставин, відсутні підстави для ототожнення власної субєктивної думки платника податків з приводу законності рішення податкового органу про призначення перевірки з фактом відмови платника податків від проведення перевірки або недопуску працівників податкового органу до її проведення.

Розглядаючи справу, суд зважає, що відповідно до п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

П.94.2 Податкового кодексу України містить вичерпний перелік обставин, за яких може бути застосований арешт майна, однією з яких є відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Суд зауважує, що чинним законодавством не визначено ані змісту та суті відмови платника податків від проведення перевірки або від допуску до її проведення, ані характеру цих діянь (дія чи бездіяльність).

Тому при вирішенні спору суд виходить з системного застосування приписів ст.16 Податкового кодексу України стосовно обовязку платника податків допустити працівників податкового органу до проведення перевірки з питань обчислення і сплати податків та зборів, ст.81 означеного акту законодавства стосовно моменту набуття працівниками податкового органу права на проведення перевірки платника податків та ст.82 Податкового кодексу України стосовно строків проведення документальних планових виїзних перевірок і відмічає, що відповідний обовязок платника податків допустити працівників податкового органу до проведення перевірки існує виключно в межах строку проведення перевірки і припиняється з закінченням такого строку.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач не подав до суду жодних доказів того, що станом на 13.05.2011р. призначена наказом ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова від 11.04.2011р. №372 перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3 тривала, платник податків внаслідок активної поведінки в період часу 25.04.2011р.-11.05.2011р. створив перешкоди в проведенні перевірки або внаслідок вчинення бездіяльності у зазначений період часу унеможливив проведення перевірки.

Окрім того, суд при розвязанні спору приймає до уваги також і те, що події взаємовідносин між позивачем та відповідачем з приводу проведення спірної перевірки мали місце в період часу з 25.04.2011р. по 13.05.2011р.

З пояснень представника позивача судом встановлено, що жодних дій, спрямованих на проведення перевірки ФОП ОСОБА_3, субєкт владних повноважень з 13.05.2011р. не вживав.

Разом з тим, суд звертає увагу субєкта владних повноважень, що накладення арешту на кошти на банківських рахунках як захід податкового примусу, спрямований на забезпечення виконання платником податків обовязків, покладених на нього законом, має відбуватись безпосередньо в розумний строк після вчинення платником податків діяння, котре за своєю суттю є правопорушенням.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У спірних правовідносинах субєкт владних повноважень не забезпечив дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України щодо розсудливості, звернувшись до адміністративного суду по спливу 2 місяців від дати закінчення строку перевірки.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що подання субєктом владних повноважень позову про застосування адміністративного арешту коштів платника податків на рахунках в установах банків по минуванню 2 місяців від дати закінчення строку перевірки не узгоджується з принципом правової визначеності, котрий є одним з невідємних елементів запровадженого ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки судовим розглядом встановлено, що заявлена субєктом владних повноважень вимога порушує права та охоронювані законом інтереси платника податків у сфері публічно-правових відносин, то в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова до ФОП ОСОБА_3 про арешт коштів на рахунках платника податків залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі виготовлена 05.08.2011 р.

Суддя Сліденко А.В.