Справа № 823/1143/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1143/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорчоко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міський водоканал" на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Міський водоканал" до Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Комунальне підприємство "Міський водоканал", звернулася до суду з позовом до Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.04.2015 року № 11-р/к по справі 04-21-18/14 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року закрито провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник Комунального підприємства "Міський водоканал" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, оскільки зазначені в ухвалі висновки не відповідають нормам процесуального права, та винести нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження по справі прийшов до висновку, що позов Комунального підприємства "Міський водоканал" має бути розглянуто в порядку господарського судочинства, а тому не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне:

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В свою чергу, згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позовною вимогою комунального підприємства «Міський водоканал» у даній справі є скасування рішення адміністративної колегії Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.04.2015 року № 11-р/к по справі 04-21-18/14 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», постановленого на підставі вимог Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції».

Згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» відносини, пов'язані із захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються, зокрема, цим Законом, Законом України «Про захист економічної конкуренції», Законом України «Про Антимонопольний комітет України».

За приписами частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Комітету оскаржуються до господарського суду.

Відповідно до статті 2 Господарського кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав і охоронюваних законом інтересів; державних органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Зі змісту абзацу п'ятого пункту 1 частини першої та частини другої статті 12 Господарського кодексу України вбачається, що господарським судам підвідомчі справи у спорах про визнання недійсними актів державних органів (тобто і рішень органів Комітету), які не віднесені до компетенції адміністративних судів.

Зазначені норми статті 12 Господарського кодексу України та статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» щодо підвідомчості спорів за участю органів Комітету господарським судам є законодавчими приписами стосовно передбаченого статтями 2 і 4 Кодексу адміністративного судочинства України іншого порядку судового вирішення, а саме - вирішення спорів господарськими судами в порядку господарського судочинства.

При чому, правовідносини, пов'язані з захистом економічної конкуренції та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, а тому, такі правовідносини є господарськими.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 червня 2015 року у справі N 3-256гс15, де визначено, що спори про визнання недійсним рішень органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам.

Відповідно до статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністративний позов комунального підприємства «Міський водоканал» про скасування рішення адміністративної колегії Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.04.2015 року № 11-р/к по справі 04-21-18/14 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.78 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Підсумовуючи наведене й беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, так як заяву позивача не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд першої інстанції правомірно роз'яснив позивачу, що останній має право звернутись з таким позовом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8-11, 196, 199, 204, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міський водоканал" - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 12 жовтня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.