Справа № 404/4680/15а(2а/404/428/2015)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" вересня 2015 р.справа № 404/4680/15а(2а/404/428/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2015 р. у справі № 404/4680/15а(2а/404/428/2015)

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора ДПС ДАІ взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м.Кіровоград ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ДАІ взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровоград ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову серії ПС2 №184708 від 21.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно постанови серії ПС2 №184708 від 21.06.2015 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гри. за порушення п. 16.2. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч. 2 ст. 122 КУпАП, вважає, що в порушення норм закону працівником ДАІ не враховано його пояснення про те, що він не згоден із складеним протоколом, правил не порушував, не створював пішоходу перешкод для руху.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2015 року у задоволені адмінстративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, що 21.06.2015 року інспектором ДПС ДАІ взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровоград ОСОБА_2 винесено постанову, якою встановлено, що ОСОБА_1 21.06.2015 року о 08 год. 44 хв. в м. Кіровоград по вул. Академіка Корольова керуючи автомобілем Ssang Yong, державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті з вул. Ж.Революції при повороті праворуч не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку він повертає, чим порушив вимоги п. 16.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищезазначеної постанови позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про дорожній рух» забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні покладається на відповідний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 1 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 341 від 14.04. N 341, Державна автомобільна інспекція (Державтоінспекція) є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України.

До складу Державтоінспекції входять департамент Державтоінспекції МВС, управління (відділи) Державтоінспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем, спеціальний підрозділ дорожньо-патрульної служби особливого призначення при департаменті Державтоінспекції МВС, відділи (відділення) Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах, підрозділи дорожньо-патрульної служби та центри надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів.

Відповідно до п.5 вказаного Положення № 341 підрозділи Державтоінспекції мають права, передбачені Законами України «Про міліцію», «Про дорожній рух» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право, в тому числі,

перевіряти виконання власниками (володільцями) транспортних засобів вимог законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху і охорони довкілля, а також вимагати і отримувати від них безплатно необхідні відомості та документацію (пп.1 п.5 Положення);

забезпечувати відповідно до законодавства оформлення адміністративних правопорушень та брати пояснення в громадян, представників юридичних осіб з питань забезпечення безпеки дорожнього руху, вживати відповідних заходів з метою притягнення винних до відповідальності, а також перевіряти у водіїв наявність медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом відповідної категорії під час отримання або обміну посвідчення водія та проведення державного технічного огляду транспортних засобів (пп.21 п.5 Положення).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, четвертою і п'ятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 122, частинами першою і другою статті 123, статтею 125, частиною першою статті 126, частинами першою і другою статті 127, частинами третьою, восьмою і дев'ятою статті 133-1 цього Кодексу, - працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

Згідно пп.8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, сигнали світлофора мають такі значення: є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З вищевикладених норм вбачається, що належним доказом порушення водієм Правил дорожнього руху є, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, які і були надані відповідачем до суду і якими зафіксовано порушення позивачем п.п.16.2 Правил дорожнього руху.

Наведене також підтверджує помилковість доводів позивача, що суд першої інстанції при прийнятті рішення керувався тільки протоколом про адміністративне правопорушення від 21.06.2015 та відеозаписом, оскільки саме ці докази є належними у розумінні ст.251 КУпАП, ст.70 КАС України.

Крім того, наведеним вище спростовуються доводи позивача, що суд першої інстанції по суті звільнив відповідача від доказування правомірності свого рішення, провівши судове засідання за клопотанням відповідача за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, всі належні докази у розумінні ст.ст.251, 254 КУпАП, ст.70 КАС України відповідачем надані суду, а проведення судового засідання за відсутності сторони у справі Кодексом адміністративного судочинства України не забороняється.

Колегія суддів також зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов'язок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Позивач, заперечуючи відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, так як він не створив перешкод для руху пішоходу, суд не може взяти до уваги, оскільки п. 16.2 та 1.10 ПДР України визначено абсолютний обовязок водія дати дорогу пішоходам, що переходять проїзну частину, на яку він повертає, незалежно від наявності негативних наслідків такого порушення.

Проте, всупереч ч.1 ст.71 КАС України позивачем не надано суду доказів того, що він не створив перешкод для руху пішоходу/

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 задоволенні позовних вимог щодо скасування постанови серії ПС2 №184708 від 21.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді 425 грн. штрафу

Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення, що свідчить про відсутність підстав для скасування для постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.07.2015 у даній справі.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2015 р. у справі № 404/4680/15а(2а/404/428/2015) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва