Справа № 817/2688/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2688/15

30 вересня 2015 року 10 год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача1: представники ОСОБА_2, ОСОБА_3О,

відповідача2: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного державного ревізора-інспектора контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_4
про визнання неправомірними дій, -
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного державного ревізора-інспектора контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій щодо призначення у ІІ кварталі 2015 року планової перевірки на підставі наказу №32 від 27.01.2015 року, проведення планової виїзної документальної перевірки в ІІ кварталі 2015 року на підставі наказу №32 від 27.01.2015 року, складання за результатами планової виїзної документальної перевірки акту перевірки 16.06.2015 року №171/1712-1702/НОМЕР_1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив суду на їх обґрунтування, що позивача було включено до плану-графіка проведення планових документальних перевірок на 1 квартал 2015 року та видано наказ на її проведення від 27.01.2015 року №32. Проте, у встановлені строки перевірку проведено не було, у зв'язку із недопуском платником податків до її проведення. Після цього на підставі того ж наказу відповідач 2 приступив до проведення перевірки позивача, яку крім того провів поза місцем здійснення позивачем своєї підприємницької діяльності. Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними з огляду на відсутність у них належної компетенції проводити перевірку поза строками, визначеними планом-графіком. Просить позов задовольнити.

Представники відповідача 1 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили. Пояснили суду на обґрунтування своїх заперечень, що відповідач 1, діючи на підставі та в межах власних повноважень здійснив планову документальну перевірку позивача на підставі наказу від 27.01.2015 року №32, який не було скасовано чи визнано не чинним. Крім того, представники відповідача 1 посилаються на ту обставину, що чинним законодавством не передбачено необхідності контролюючому органу повторно видавати наказ на проведення планової перевірки та проводити її у строки, передбачені планом-графіком. Просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила. Пояснила суду, що позивач перешкоджала здійсненню перевірки, у зв'язку з чим таку було проведено за місцезнаходженням контролюючого органу. Вважає, що проводячи перевірку діяла на підставі, в межах власних повноважень. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що планом-графіком проведення комплексних документальних перевірок Державною податковою інспекцією у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області на 1 квартал 2015 року передбачено проведення перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (а.с. 57).

27.01.2015 року відповідачем 1 видано наказ №32 про проведення планової виїзної документальної перевірки позивача та виписано направлення на її проведення №20/17-138, №21/17-138 з 11.02.0215 року тривалістю 10 робочих днів (а.с. 7, 58-59).

20.02.2015 року посадовими особами відповідача 1 складено акт №91/17/НОМЕР_2 про недопуск позивачем до перевірки (а.с. 67).

23.02.2015 року Державною податковою інспекцією у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області внесено до суду подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (а.с. 68-70).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року по справі №817/481/15 Державній податковій інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області відмовлено у прийнятті подання до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків (а.с. 71-72).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 оскаржено наказ про проведення планової виїзної документальної перевірки від 27.01.2015 року №32 до суду.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 року по справі №817/398/15, яка набрала законної сили, у задоволенні позову відмовлено (а.с. 22-23).

25.05.2015 року відповідачем 1 на підставі наказу про проведення планової виїзної документальної перевірки позивача від 27.01.2015 року №32 повторно виписано для головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_4 направлення на її проведення №187/17-138 з 26.05.0215 року тривалістю 10 робочих днів (а.с. 73).

25.05.2015 року у приміщенні Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області начальником управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_6, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_7, головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб, майнових податків та ЄСВ управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_8 пред'явлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 направлення на проведення перевірки від 25.05.2015 року №187/17-138, розписатися у якому остання відмовилась, про що складено відповідний акт від 25.05.2015 року №173/17/НОМЕР_3 (а.с. 76).

25.05.2015 року - 08.06.2015 року посадовою особою Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_4 проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_5 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року, за наслідками якої складено акт від 16.06.2015 року за №171/1712-1702/НОМЕР_1 (а.с. 25-45).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України передбачено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Пунктом 77.4 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновків, що необхідними умовами для проведення планової документальної перевірки платника податків є включення останнього до плану-графіку перевірок та видача наказу про її проведення, а також вручення такому платнику податків посадовою особою контролюючого органу, зазначеною в направленні на проведення перевірки, наказу та направлення на її проведення.

В свою чергу, Податковий кодекс України встановлює наслідки недопуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

В силу вимог п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, в разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, що засвідчує факт відмови.

За змістом пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Отже, дія наказу про проведення планової документальної перевірки вичерпується недопуском платником податків посадових осіб контролюючого органу до її проведення.

Позиція аналогічного характеру закріплена у методичних рекомендаціях щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, які затверджено наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 року №22.

Підпунктом 1.2.1.3 підпункту 1.2.1 пункту 1.2 Методичних рекомендацій передбачено, що рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки приймається керівником органу державної фіскальної служби відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу ІІ Кодексу із зазначенням суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, підстав для проведення перевірки, дати початку (крім фактичних перевірок) та тривалості перевірки тощо, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом органу державної фіскальної служби, на обліку в якому перебувають платники податків, для проведення документальних планових та позапланових або фактичних перевірок платників податків із залученням працівників цього органу державної фіскальної служби (за умови відсутності рішень керівників органів державної фіскальної служби вищого рівня про проведення перевірки такого платника податків із цих питань за відповідні періоди).

Підпунктом 1.4.6 пункту 1.4 Методичних рекомендацій визначено, що в разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної фіскальної служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови, та вживаються заходи, передбачені пунктом 81.2 статті 81 та статтею 94 розділу ІІ Кодексу.

Підпунктом 1.2.7 підпункту 1.2.1 пункту 1.2 Методичних рекомендацій встановлено, що після усунення причин, передбачених пп. 1.4.5 та 1.4.6 п. 1.4 розділу І Методичних рекомендацій, через які своєчасно не розпочато перевірку, наказ про проведення видається у порядку, встановленому п. 1.2 розділу І Методичних рекомендацій.

Крім того, проведення планової документальної перевірки позивача фактично було здійснено відповідачем 2 у період з 25.05.2015 року по 08.06.2015 року, тобто з порушенням визначених у наказі від 27.01.2015 року №32 термінів проведення (з 11.02.2015 року) та з виходом за встановлені планом-графіком на 1 квартал 2015 року строки.

Отже, не можна вважати, що проведення такої планової перевірки було передбачено планом-графіком, як цього вимагають норми п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України.

Таким чином, у відповідача 1 - Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області були відсутні визначені законом підстави для призначення планової документальної перевірки позивача у 2 кварталі 2015 року згідно наказу від 27.01.2015 року №32, за яким посадових осіб контролюючого органу до її проведення попередньо допущено не було.

За наведених обставин у відповідача 2 - головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Державної податкової інспекції у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_9 також були відсутні підстави для проведення планової документальної перевірки позивача у 2 кварталі 2015 року і складання акту від 16.06.2015 року №171/1712-1702/НОМЕР_1 за її наслідками.

Крім того, суд приходить до висновку про допущення відповідачами ряду інших порушень вимог податкового законодавства під час проведення перевірки позивача.

Зокрема, направлення на проведення перевірки 25.05.2015 року №187/17-138, видане на підставі наказу від 27.01.2015 року №32, було вручено платнику податків посадовими особами, які не зазначені у направленні як особи, якими повинна проводитись перевірка, тобто з порушенням відповідачем 1 визначеного пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України порядку. З пояснень відповідача 2, наданих у судовому засіданні, вбачається, що документальна планова виїзна перевірки проводилась безпосередньо у приміщенні контролюючого органу, а отже поза місцем проживання та фактичного ведення платником податків підприємницької діяльності, тобто з порушенням визначеного пунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України порядку.

За наведених обставин, позовні вимоги є належними та обґрунтованими.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідачів на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 року по справі №817/398/15, якою Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні адміністративного позову про скасування наказу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області від 27.01.2015 року №32.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, передбачене зазначеною нормою звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у судових рішеннях, не повинні сприйматися судом як обов'язкові якщо обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Тому суд не приймає до уваги покликання відповідачів на дане судове рішення, оскільки в основу постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 року по справі №817/398/15 покладено висновки про те, що на позивача не поширюються обмеження щодо заборони проведення контролюючими органами перевірок з 01.01.2015 року, встановлені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII.

Суд також критично оцінює доводи відповідачів щодо відсутності у законодавстві прямої норми щодо необхідності контролюючого органу повторно приймати рішення про проведення планової документальної перевірки у разі недопуску до її проведення та твердження про можливість виходу за межі визначених планом-графіком строків у разі збереження чинності наказом, перевірку за яким не було проведено, а також

Частина 1 статті 19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом абзацу 2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Крім того, при вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що "…верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності та не було свавільним (п. 34)…на думку Суду, відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з такого важливого фіскального питання, яка призводила до його суперечливого тлумачення судом, порушує вимоги Конвенції щодо "якості закону" (п. 42) (рішення у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine) від 07.07.2011 року, заява №39766/05).

Отже, тлумачення контролюючим органом податкового законодавства у такий спосіб, який позбавляє платника податків можливості чітко передбачити дії цього органу, суперечить загальним принципам законності та юридичної визначеності.

З огляду на це, вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати присуджуються на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області щодо призначення у ІІ кварталі 2015 року планової виїзної документальної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на підставі наказу №32 від 27.01.2015 року.

Визнати неправомірними дії Головного державного ревізора-інспектора контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_4 щодо проведення планової виїзної документальної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на підставі наказу №32 від 27.01.2015 року.

Визнати неправомірними дії Головного державного ревізора-інспектора контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_4 щодо складання за наслідками перевірки, проведеної на підставі наказу №32 від 27.01.2015 року, акту про результати документальної планової виїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року від 16.06.2015 року за №171/1712-1702/НОМЕР_1.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 219 (двісті дев'ятнадцять) грн. 24 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.