Справа № 2а-1672/12/1070
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

Судді-доповідачаКоротких О.А.,
Суддів:Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши заяву Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ОДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 серпня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фроніус Україна» до ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11 серпня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову, залишив без змін.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права що, на думку заявника, підтверджується рішеннями касаційного суду від 16 жовтня 2013 року, 26 березня та 16 квітня 2014 року (К/800/44495/13, К/9991/26540/11, К/800/23860/13 відповідно).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України, погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову виходив із того, що висновки щодо доводів відповідача про залишення позивачем розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за І та ІІ квартали 2011 року та наявності законних підстав для задоволення позову є необґрунтованими, а тому ці суди повно встановили обставини у справі та надали їм належну оцінку на підставі законодавства, що підлягало застосуванню до спірних відносин.

Разом із тим у рішеннях суду касаційної інстанції, на які посилається заявник, обґрунтовуючи наявність інакшого правозастосування, вбачається, зокрема, що Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 жовтня 2013 року, погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову виходив із того, що ці суди дійшли обґрунтованого висновку про неможливість контрагентів фактично здійснювати господарські операції, відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, управлінського та технічного персоналу, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів. Тому в межах укладених з цими підприємствами операцій постановки товару, робіт (послуг) не відбулися. В ухвалі від 26 березня 2014 року, суд касаційної інстанції погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що цей суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що подані ТОВ «Фірма Октан» документи на обґрунтування права на податковий кредит та на формування валових витрат не відповідають статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не можуть слугувати підставою для внесення відповідних записів до бухгалтерського обліку та, відповідно не можуть враховуватися ТОВ «Фірма Октан» при формуванні податкового кредиту та валових витрат. В ухвалі від 16 квітня 2014 року, суд касаційної інстанції погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що ці суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що при реалізації права на податковий кредит платник повинен довести факти придбання товарів (робіт, послуг) з метою виконання операцій, які є об'єктом оподаткування ПДВ, платник повинен представити належним чином оформлені первинні облікові документи на купівлю товарів (робіт, послуг) та податкові накладні. Зазначені документи повинні відповідати встановленим законодавством вимогам, містити достовірну інформацію, підтверджувати реальність виконання платником відповідних господарських операцій.

Таким чином, рішення касаційного суду додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фроніус Україна» до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 серпня 2015 року.

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: І.Л. Самсін
О.О. Терлецький