Справа № 2-а-82/10
Суддя: Ромахов В. І.
Дата ухвалення: 2010-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а- 82/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(справа розглянута в письмовому провадженні)

19 січня 2010 року Судця Волноваський районний суд Донецької області

ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Волноваха адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області про перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі про перерахунок пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є інвалідом 3 групи по захворюванню, пов'язаним з виконанням обов'язків з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до ст. 54 п. 4 Закону України № 231-У від 05.10.2006 року про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який набрав чинності 31.10.2006 року, основна пенсія по інвалідності інвалідам III групи не повинна бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія 50 % мінімальної пенсії за віком. Згідно п. 19 Закону України „Про пенсійне забезпечення" та Закону України „Про державний бюджет" мінімальна пенсія за віком відповідає розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян. Оскільки пенсія виплачувалася позивачу в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством України, він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок, але йому було відмовлено. Просив визнати таку відмову не законною, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії за період з 12.10.2007року по 31 грудня 2007року.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заперечення у яких зазначив, що пенсія позивачу призначена згідно законодавства, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з пропуском позивачем річного строку звернення до суду.

На підставі ч. З ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути вказаний адміністративний позов на підставі тих доказів, які наявні в матеріалах справи і яких достатньо для розгляду адміністративної справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивача віднесено до першої категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, шо підтверджується посвідченням серії А № 107402 від 29.10.2007р. та є інвалідом 3 групи.

Позивач 29.09.2009 року звернувся до УПФУ в Волноваському районі Донецької області із завою про перерахунок пенсії, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком - та 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 12.10.2007р. по 31.12.2007р.

13.10.2009 року начальник Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області листом № 1350/К-1001-03 відмовив позивачу у перерахунку зазначеної пенсії з огляду на те що, позивачу з 22.05.2008р. зроблений перерахунок пенсії, згідно рішення Донецького апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, на думку позивача, неправомірно відмовив йому в перерахунку пенсії з розрахунку державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з матеріалів справи, позовної заяви позивача та тими обставинами, що були встановлені під час розгляду справи в судовому засіданні, предметом даного спору є питання перерахунку державної та додаткової пенсії інваліду 3 групи, віднесеному до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 12 жовтня 2007 року по 31.12.2007року.

Так, право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року і означає, що особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Пунктом 13 розділу XV вказаного закону, у разі якщо особа має право на отримання пенсії, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Позивачу була призначена за його вибором пенсія за З і групою інвалідності, як особі що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року в редакції Закону України № 2001-XII від 19 грудня 1991 року, зі змінами та доповненнями станом на час існування спірних правовідносин, визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1 категорії встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Абзацом 4 частини 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була чинною до 31 грудня 2007 року) визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була чинною до 31 грудня 2007 року) передбачено, що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідач під час судового розгляду справи посилався на те, що виплата пенсії позивачу відбувалася на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірах встановлених постановами Кабінету Міністрів України, які є обов'язковими для виконання державними пенсійними органами. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» було встановлено, що розрахунок пенсій та додаткової пенсії призначених відповідно статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинен проводитися виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.

Стосовно цих тверджень відповідача суд зазначає, що за статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Тобто, в цій статті функції щодо встановлення розміру пенсії, як державної, так і додаткової, Кабінету Міністрів України не делеговані, а лише зазначено про те, що Кабінет Міністрів України може затвердити порядок застосування передбачених законом пільг.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 1 від 03 січня 2002 року була прийнята всупереч положень статей 50, 54, 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір суд погоджується з твердженнями позивача про те, що йому повинна сплачуватися державна та додаткова пенсія у розмірі визначеному в статтях 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з вирахуванням мінімального розміру пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами про Державний бюджет України на відповідний рік.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідач наполягає на тому, що за частиною 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Отже, суд з цього приводу зазначає, що стаття 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» була доповнена частиною третьою згідно з Законом України від 25 березня 2005 року N 2505-ІУ, який набрав чинності з 31 березня 2005 року, в той час як до частини третьої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зміни, за якими - обчислення і призначення пенсій по інвалідності проводяться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", були внесені згідно з Законом України від 17 листопада 2005 року N 3108-ІУ, що набрав чинності з 13 грудня 2005 року, тобто в даному випадку застосовується принцип дії законів у часі, за яким до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми закону, що набрав чинності пізніше. Крім того, частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІУ від 15 липня 1999 року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком. Також, слід врахувати, що чинним законодавством не встановлено іншого ніж передбаченого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку вирахування мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, суд враховує, що в дійсний час діє Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523 зі змінами і доповненнями, за яким пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання завдяки Чорнобильської катастрофи нараховуються відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з 12 жовтня 2007 року відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина з Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, ч. 2 ст. 6, статтею 8, ч. 2 ст. 19, статтями 22, 23, ч. 1 ст. 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як ст. 8 Конституції України, так і ст.8 КАС України.

Частиною 2 статті 8 КАС України передбачено, що принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, справи „Проніна проти України, справи „Кечко проти України.

Також, згідно ч. 1 ст. 2 Закону України „Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду" від 23.02.2006 р., рішення Європейського суду з прав людини є обовязковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Згідно ст. 17 Закону України „Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Посилання відповідача щодо застосування річного строку звернення до адміністративного суду не приймається до уваги, оскільки відповідно до п.3ч.1ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров*я або смерті, а ч.2ст.99 КАСУ передбачено застосування річного строку звернення у випадку, якщо законом не встановлено інше. Інше, як свідчить аналіз даних норм, встановлено.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача, слід задовольнити та позивачу необхідно перерахувати розмір пенсії із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, а також додаткова пенсія - з розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком з 12.10.2007 року по 31.12.2007 року.

Суд вважає, що дії відповідача щодо виплати пенсій позивачу у розмірах, менших від шести мінімальних пенсій за віком, є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам статті 50, частини 4 статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито за № 7-93 від 21.01.1993 р., громадяни, віднесені до категорії 1 і 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями статей 16, 50, 55, 67, 121, 124 Конституції України, статтями 1, 13, 17, 50, 54, 67, 71 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.17 Закону України „Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії від 05.10.2000 р., ст. 17 Закону України „Про виконання рішень і виконання практики Європейського суду від 23.02.2006 р., рішеннями у справах „Кечко проти України від 18.07.2006 р., протоколом № 12 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, рішеннями Конституційного Суду України № 8-рп, № 6- рп, № 10-рп., статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58,, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 99, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд /

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Іенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області про перерахунок пенсії,- задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про відмову ОСОБА_2 у перерахуванні пенсії по інвалідності у відповідності до приписів статті 50 та частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період з 12.10. 2007 року по 31.12.2007 року .

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст.50, 54 ч .4, 67 ч. З, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.10.2007 р. по 31.12.2007 року із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб та додаткової пенсії із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до Донецького апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя