Справа № 554/10410/15-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/249/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А.Г.

при секретарі Гречка Є.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, Управління Служби безпеки України в Полтавській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо віднесення його до категорії пенсіонерів Служби зовнішньої розвідки України;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області віднести його знову до категорії пенсіонерів Служби безпеки України та видати нове пенсійне посвідчення, що надасть йому можливість відновити втрачені соціальні пільги.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. При цьому він зазначив, що з 1 листопада 1982 року проходив службу в органах КДБ СРСР та СБ України на посадах оперативного та керівного складу. 14 червня 2004 року був звільнений в запас з посади заступника начальника Головного Управління розвідки Служби безпеки України (м. Київ). 14 жовтня 2004 року, згідно Указу Президента України № 1239, на базі розвідувальних підрозділів Служби безпеки України, зокрема, Департаменту розвідки Служби безпеки України, було створено Службу зовнішньої розвідки України (далі - СЗР України). Після звільнення він перебував на військовому обліку в Управлінні СБ України у м. Києві, а з 5 грудня 2013 року на обліку в Управлінні СБ України в Полтавській області. До цього часу перебуває на військовому обліку в Управлінні СБУ в Полтавській області, де також зберігається і його особова справа офіцера запасу СБУ. Протягом 2004-2013 років він користувався без жодних обмежень соціальними пільгами відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24 березня 1998 року № 203/98-ВР, у тому числі, послугами Військово-медичної служби СБ України, де отримував для себе та дружини пільгові путівки для лікування в санаторіях, підпорядкованих СБ України. Однак, у 2014 та в цьому році йому офіційно було відмовлено Управлінням СБ України в Полтавській області в наданні пільгового санаторно-курортного забезпечення з огляду на те, що Пенсійний фонд України обліковує його на даний час як пенсіонера СЗР України, посилаючись при цьому на вимоги Інструкції «Про організацію санаторно-курортного забезпечення у Службі безпеки України», затвердженої наказом ЦУ СБУ від 26 грудня 2011 року № 477, в яких зазначено, що пенсіонери СЗР України не належать до категорій осіб, які мають право на пільгове забезпечення путівками до оздоровчих закладів СБ України. При зверненні до СЗР України його було поінформовано, що він не має права на пільгові путівки до санаторних установ від СЗР України, оскільки не є їх пенсіонером, так як звільнився зі Служби безпеки України і пенсію йому було призначено саме Службою безпеки України. При зверненні його до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з цього питання, отримав відповідь, що він обліковується як пенсіонер Служби зовнішньої розвідки, незважаючи на те, що при призначенні пенсії був пенсіонером Служби безпеки України. Єдиною підставою для віднесення його до категорії пенсіонерів СЗР України стала довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 1 січня 2008 року та на 1 квітня 2012 року, що надавалась Службою зовнішньої розвідки України.

Представник відповідача від СЗР України позов визнав повністю з мотивів, викладених позивачем в позовній заяві та просив його задовольнити, зазначаючи, що позивач був звільнений у звязку з виходом на пенсію зі Служби безпеки України, структурним підрозділом якої був Департамент розвідки Служби безпеки України, в якому він проходив службу. Відповідно до статті 10 Закону України «Про Службу зовнішньої розвідки України» Служба зовнішньої розвідки України стосовно завдань прав та обовязків є правонаступником розвідувального органу Служби безпеки України, який ліквідовано. Вирішення питань, повязаних із соціальним захистом, медичним, пенсійним забезпеченням в інтересах розвідувальних органів виконувалось іншими структурними підрозділами СБУ відповідно до розподілу обовязків, про що свідчить норма, передбачена абзацом третім статті 6 Указу президента України від 14 жовтня 2004 року № 1239 «Про Службу зовнішньої розвідки України» (щодо здійснення Службою безпеки України медичного, санаторно-курортного і соціально-побутового забезпечення співробітників Служби зовнішньої розвідки України до створення відповідної інфраструктури Служби зовнішньої розвідки України). Тому, на його думку, Служба безпеки України відповідно до вищезазначених норм Закону і Указу Президента України зобовязана здійснювати медичне, санаторно-курортне і соціально-побутове забезпечення співробітників Служби зовнішньої розвідки України до створення відповідної інфраструктури СЗР.

Представники відповідача від ГУ Пенсійного фонду України та Служби безпеки України в Полтавській області позов не визнали та заперечували проти його задоволення, зазначаючи, що позивач проходив службу у Департаменті розвідки Служби безпеки України, який в послідуючому, після звільнення його у звязку з виходом на пенсію, був ліквідований та на його основі утворено Службу зовнішн6ьої розвідки України, яка є його правонаступником, а тому позивач повинен обліковуватися як пенсіонер СЗР України.

Представник відповідача від Головного Управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причину його неявки суд визнав неповажною та розглянув справу без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані ними, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно довідки начальника Управління Служби безпеки України в Полтавській області позивач проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, органах КДБ СРСР та Департаменті розвідки Служби безпеки України в період з 15 листопада 1976 року по 14 червня 2004 року. Наказом Голови СБ України від 14 червня 2004 року № 1368-ос ОСОБА_1 звільнений з військової служби з посади заступника начальника Головного управління розвідки Департаменту розвідки СБ України відповідно до п. п. «а» п. 65 та п. п. «б» п. 67 «Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України» (за станом здоровя) в запас СБ України. Виключений зі списків особового складу 14 червня 2004 року (а. с. 20).

Відповідно до посвідчення серії УДО № 005760 ОСОБА_1 проходив службу в СБУ та 15 червня 2004 року йому була призначена пенсія за вислугу років згідно з законодавством про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та членів їх сімей (а. с. 18).

Згідно статті 10 Закону України «Про Службу зовнішньої розвідки України» Служба зовнішньої розвідки України стосовно завдань прав та обовязків є правонаступником розвідувального органу Служби безпеки України, який ліквідовано.

Відповідно до постанови КМ України від 27 квітня 2011 року № 446 «Про затвердження Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей» ветерани військової служби, органів внутрішніх справ, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби, служби цивільного захисту, Держспецзвязку, особи, зазначені у статтях 61-64 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», забезпечуються путівками державними органами, з яких вони були звільнені на пенсію, а у разі їх ліквідації правонаступниками.

Згідно з Постановою КМ України від 23 грудня 2009 року № 1372 «Про внесення змін до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. Довідки видаються на осіб, які звільнені із служби у розвідувальних підрозділах органів державної безпеки колишнього Союзу РСР та Служби безпеки України, що ліквідовані, - Службою зовнішньої розвідки за відповідними посадами у такому державному органі на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Аналіз наведених вище доказів свідчить про те, що позивач проходив службу в структурних підрозділах Служби безпеки України, звідки і був звільнений у звязку з виходом на пенсію в 2004 році в той час, коли Служби зовнішньої розвідки України ще не існувало. Свідченням цього є пенсійне посвідчення позивача та інші довідки, які наведені вище, а також військовий квиток останнього (а. с. 19).

Судом встановлено, що підставою для віднесення позивача до категорії пенсіонерів СЗР явилась довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, видана Службою зовнішньої розвідки України (а. с. 57-58), видачу якої покладено на новостворений орган в звязку з ліквідацією структурного підрозділу СБУ, в якому до виходу на пенсію проходив службу ОСОБА_1

Однак, на думку суду, покладення обовязку видачі довідки та її видача органом, в якому не проходив служби позивач, не є підставою для зміни його статусу та віднесення його до категорії пенсіонерів цього органу, що було зроблено Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та змінити що відмовляється Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, де позивач в даний час перебуває на обліку.

Тому такі дії Пенсійного фонду України суд вважає протиправними.

Крім того, аналіз наведених вище норм Закону та Постанов КМ України свідчить про те, що Служба зовнішньої розвідки України є правонаступником розвідувального органу Служби безпеки України, який ліквідовано, а не самої Служби безпеки України як органу, який на даний час є діючим. Відповідною Постановою КМ України Службу зовнішньої розвідки України зобовязано видавати лише довідки про грошове забезпечення для колишніх військовослужбовців розвідувальних підрозділів органів державної безпеки колишнього Союзу РСР та Служби безпеки України для перерахунку пенсій за аналогічними посадами, а не в повному обсязі здійснювати соціальний захист колишніх військовослужбовців розвідувальних підрозділів органів державної безпеки колишнього Союзу РСР та Служби безпеки України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо віднесення ОСОБА_1 до категорії пенсіонерів Служби зовнішньої розвідки України.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області віднести позивача ОСОБА_1 до категорії пенсіонерів Служби безпеки України, видавши відповідне посвідчення про це.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 25 вересня 2015 року.

Суддя А.Г. Савченко