Справа № 822/1998/15
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1998/15

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

07 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі - Фонд) в особі уповноваженої особи Фонду Славкіної Марини Анатоліївни, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог та пояснень, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення її до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" (далі - ПАТ "ВіЕйБі Банк"), зобов'язати включити ОСОБА_3 до реєстру вкладників банку та виплатити ОСОБА_3 суму вкладу у розмірі 200 000 грн.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 15 липня 2015 року адміністративний позов задовольнив частково, а саме: визнав протиправним не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк"; зобов'язав уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіну Марину Анатоліївну включити ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" та передати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про включення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк"; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції. В поданій апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіна Марина Анатоліївна просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції в чистині задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що оскільки оспорювана угода укладена після 03 жовтня 2014 року (тобто після набрання чинності Постановою Правління НБУ від 03 жовтня 2014 року №631/БТ, якою встановлено обмеження діяльності ПАТ "ВіЕйБі Банк", зокрема було зобов'язано ПАТ "ВіЕйБі Банк" не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності зазначеною Постановою), є підстави вважати її укладеною з порушенням вимог, що були встановлені НБУ.

30 вересня 2015 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" про зупинення провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України подання Верховного Суду України щодо конституційності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VІ.

Зазначене клопотання на думку колегії суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду не належить задоволенню з наступних міркувань.

Предметом спору у адміністративній справі є визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Статтею 156 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено порядок зупинення провадження у справі, зокрема пунктом 3 частини 1 вказаної статті передбачено підстави зупинення провадження у справі: в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Однак відповідачем не доведено, яким чином обставини викладені у письмовому клопотанні про зупинення провадження у справі унеможливлює розгляд по суті цієї справи.

За таких обставин, судом не встановлено підстав для зупинення провадження у адміністративній справі, а клопотання відповідача є таким, що задоволенню не підлягає.

Позивач не скористалась правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України щодо надання письмових заперечень на апеляційну скаргу, при цьому, 07 жовтня 2015 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи без участі позивача (вх. №3258/15).

Сторони в судове засідання призначене на 07 жовтня 2015 року не прибули, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Згідно з частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження, при цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до вимог частини 6 статті 12 та частини 1 статті 41 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_3 та ПАТ "ВіЕйБі Банк" укладений договір банківського вкладу "НВУ" №862986/2014 від 19 листопада 2014 року.

Згідно із пунктом 1.1 вказаного договору його предметом є розміщення вкладником в банку строкового вкладу (депозиту) в національній валюті України на строк три роки з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Сума початкового вкладу складає 200 000 грн.

Відповідно до платіжного доручення №5353931 від 20 листопада 2014 року ОСОБА_3 на вказаний депозитний рахунок ПАТ "ВіЕйБі Банк" були перераховані кошти в розмірі 200 000 грн.

20 листопада 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року "Про віднесення ПАТ "ВіЕйБі Банк" до категорії неплатоспроможних" прийняте рішення №123 про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 21 листопада 2014 року по 20 лютого 2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду для тимчасової адміністрації.

17 лютого 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення про продовження строку дії тимчасової адміністрації до 20 березня 2015 року.

20 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" прийняте рішення №63 про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду з питань ліквідації - Славкіної М.А.

20 квітня 2015 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду з заявою про виплату грошових коштів у розмірі гарантованої суми відшкодування за вказаним вище договором банківського вкладу.

17 червня 2015 року уповноваженою особою Фонду надано відповідь, в якій йдеться про те, що згідно із Постановою Правління Національного банку України від 03.10.2014 року у випадку віднесення банку до категорії проблемних для банку встановлюються обмеження в його діяльності щодо проведення будь - яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів за рахунок відсотків.

Крім того, повідомлено, що за результатами аналізу договору банківського вкладу, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "ВіЕйБі Банк" вбачається, що позивачем була проведена низка операцій, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, що є неприпустимим.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення фізична особа звернулась за захистом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на таке.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі за текстом - Закон) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону. Власне, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналогічні положення містить розділ ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14

За приписами пунктів 2, 3 розділу IV зазначеного Положення Фонд складає на підставі переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як правильно встановлено судом першої інстанції позивача не включено до переліку вкладників у зв'язку із тим, що інформація про неї як вкладника у Фонду відсутня, а також те, що позивачем була проведена низка операцій, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Тобто уповноваженою особою Фонду фактично припускається нікчемність договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону Уповноважена особа Фонду має право вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Уповноваженою особою Фонду не зазначені підстави невнесення позивача до повного переліку вкладників, не надано доказів наявності підстав визначених у частині третій статті 38 Закону, та не наведено, що договір банківського вкладу "НВУ" №862986/2014 від 19 листопада 2014 року має ознаки нікчемного правочину.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування наслідків, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Водночас, в контексті зазначеної статті, суд зазначає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Отже, відповідачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу "НВУ" №862986/2014 від 19 листопада 2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ "ВіЕйБі Банк"; відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу "НВУ" №862986/2014 від 19 листопада 2014 року, матеріали справи не містять, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "ВіЕйБі Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни включити ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" та передати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про включення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк" підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" про зупинення провадження у даній справі.

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.