Справа № 813/3685/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 876/6330/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від третьої особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_4, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.05.2014р. позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЛВ59, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Львівської обл. (правонаступником якої є Державна архітектурно-будівельна інспекція України) 29.05.2013р. (Т.1, а.с.3-5).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2015р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.2, а.с.31-34).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив представник ОСОБА_3, діючий за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_4, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (Т.2, а.с.48-52).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що станом на дату початку будівельних робіт (1997р.) ОСОБА_4 був співвласником квартири № 3 в будинку АДРЕСА_1, а відтак співвласником всіх допоміжних приміщень, у тому числі й горища. За таких умов ОСОБА_5 для проведення спірної реконструкції необхідно було погодити з іншими мешканцями будинку приєднання відповідної частини горища до своєї квартири.

Також судом першої інстанції надано невірну правову оцінку рішенню виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м.Львова № 521 від 22.10.1985р., яким ОСОБА_5 було дозволено здійснити обладнання окремого входу в квартиру та часткове вирівнювання стін горища будинку для обладнання кухні і комунальних вигод квартири № 1, а не квартири № 2 у вказаному будинку.

Окрім цього, реконструкція спірної квартири проводилася третьою особою ОСОБА_5 без належно розробленої та погодженої проектної документації, через що у спірну декларацію про готовність об'єкта до експлуатації внесені недостовірні дані щодо проектної документації.

Наголошує на тому, що будинок АДРЕСА_1 є пам'яткою архітектури місцевого значення, охоронний номер № НОМЕР_1, на підставі рішення Львівського облвиконкому № 374 від 15.04.1994р., через що спірний об'єкт будівництва відноситься до IV категорії складності, у зв'язку з чим ОСОБА_5 повинна була отримати сертифікат, а не реєструвати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представників третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно установлено судом першої інстанції, будинок АДРЕСА_1 має три квартири і належить до багатоквартирних будинків.

Починаючи з 22.12.1993р., позивач ОСОБА_4 є співвласником квартири № 3 в будинку АДРЕСА_1, що засвідчується свідоцтвом про право власності № 10950 від 22.12.1993р. (Т.1, а.с.87); також останній зареєстрований за цією адресою разом з іншими членами своєї сім'ї (Т.2, а.с.22).

Третя особа ОСОБА_5 була власником квартири № 2 у згаданому будинку до 31.07.2013р., що стверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т.1, а.с.17-19).

Станом на 1985 рік у будинку АДРЕСА_1 були прописані та проживали дві сім'ї: у квартирі № 3 - сім'я ОСОБА_6, а у квартирі № 1 - сім'я ОСОБА_5

Листом № 10/509-09 від 12.06.1985р. Архітектурно-планувальне управління виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів на підставі проектних пропозицій, розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект» (якими надано висновок про технічну можливість облаштування вигод для квартири № 1 за рахунок площі горища), було передбачено можливість часткового вирівнювання і надбудови стін горища будинку для влаштування комунальних вигод квартири № 1 (Т.1, а.с.43).

Рішенням міжвідомчої комісії при виконавчому комітеті Червоноармійської районної ради народних депутатів м.Львова від 25.09.1985р. (протокол №19) ОСОБА_5 дозволено часткову надбудову горища будинку для облаштування комунальних вигод в квартирі № 1 (Т.1, а.с.44).

Рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м.Львова № 521 від 22.10.1985р. «Про розгляд заяви гр.ОСОБА_5 /АДРЕСА_1/.» дозволено ОСОБА_5 здійснити обладнання окремого входу в квартиру № 1 (яка на даний час № 2) та часткове вирівнювання стін горища будинку АДРЕСА_1 для обладнання кухні і комунальних вигод її квартири; зобов'язано ОСОБА_5 виготовити проектну документацію на добудову з реконструкцією і погодити її у встановленому порядку (Т.1, а.с.45).

У подальшому Архітектурно планувальним управлінням м.Львова на підставі рішення виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м.Львова № 521 від 22.10.1985р. погоджено проект влаштування вигод у житловому будинку АДРЕСА_1, за яким квартиронаймачу ОСОБА_6 передаються в його особисте користування спільні вигоди мешканців будинку - кухня, санвузли на першому поверсі, взамін чого ОСОБА_5 має право влаштувати для себе комунальні вигоди за рахунок горища житлового будинку; також проектом заплановано влаштування окремого входу в квартиру № 1.

На виконання домовленостей, досягнутих між наймачами першого та другого поверхів, ОСОБА_6 подав 27.10.1986р. на ім'я головного архітектора м.Львова заяву про те, що він згідний із реконструкцією другого поверху будинку АДРЕСА_1 за рахунок горища та облаштування комунальних вигод квартири 1 (теперішня 1); облаштування окремих входів у квартири №№ 3 та 1 (теперішня № 2) шляхом розділення загального коридору на першому поверсі згідно проекту 7-14-13-86, який виготовлений Інститутом «Укржитлоремпроект» (Т.1, а.с.47).

Для реалізації погодженого проекту 7-14-13-86 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали договір від 31.03.1987р. про розподіл витрат по виконанню робіт по проекту 7-1413-86, погоджуючись на зміну умов найму та перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю (Т.1, а.с.48).

В квітні-липні 1987 були облаштовані окремі входи у квартири №№ 3 та 1 (теперішня № 2) силами РБУ ЖЕО № 50, а також виконані основні роботи по добудові з реконструкцією.

На виконання рішення виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м.Львова № 521 від 22.10.1985р. ОСОБА_5 виготовила і погодила в установленому порядку проект на реконструкцію другого поверху з облаштуванням окремого входу будинку АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.50).

Окрім цього, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради народних депутатів видано дозвіл ОСОБА_5 на виконання будівельних робіт № 32/97 від 14.05.1997р. (Т.1, а.с.49).

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській обл. проведено 29.05.2013р. за № ЛВ59 реєстрацію Декларації про готовність об'єкта експлуатації реконструкція квартири № 2 з розширенням за рахунок частини горища на АДРЕСА_1, подану ОСОБА_5 (Т.1, а.с.51-56).

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів виходить з того, що розглядувані відносини регулюються приписами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення цих відносин).

Згідно ст.39 вказаного Закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.1).

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації (ч.6).

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (ч.10).

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затв. постановою КМ України № 461 від 13.04.2011р. «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» (у редакції, чинній на момент виникнення цих відносин), прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація) (п.2).

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію (п.20).

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації (п.21).

Таким чином, спірна декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована компетентним органом, при цьому будь-яких підстав для повернення декларації або відмови в її реєстрації відповідачем не виявлено.

Також достовірність зазначених у цій декларації відомостей не спростована позивачем під час судового розгляду справи.

Крім того, в матеріалах справи наявний Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 58-л, складений 14.06.2013р. відповідачем. За результатами проведеної перевірки не виявлено подання недостовірних даних в декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що зареєстрована за № ЛВ59 від 29.05.2013р. (Т.1, а.с.75-76).

Окрім цього, колегія суддів вважає, що позивач не є учасником розглядуваних публічно-правових відносин, через що оскаржувані дії відповідача по реєстрації декларація про готовність об'єкта до експлуатації, яка подана третьою особою у справі, не порушує прав та інтересів позивача.

За змістом ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Позивач ОСОБА_4 оспорив реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка є правовим актом індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (окрім третьої особи ОСОБА_5.), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваною реєстрацією декларації про готовність об'єкта до експлуатації не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Наведені обставини є визначальними при вирішенні заявленого спору, через що решта доводів сторін не носять принципового характеру.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що доводи позивача щодо перебування горища на праві спільної сумісної власності всіх мешканців будинку АДРЕСА_1, через що ОСОБА_5, здійснюючи реконструкцію своєї квартири № 2 та розширюючи її за рахунок горища, зобов'язана була отримати згоду на такі дії ОСОБА_4, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і не відповідають вимогам закону.

Зокрема, дозвільні документи на проведення розглядуваної реконструкції оформлені третьою особою у 1985 році до прийняття законодавчих актів, на які покликається позивач, а саме: Цивільного кодексу України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затв. наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005р., а також до винесення рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004р. (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків).

Оцінюючи в сукупності фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 (попередній наймач теперішньої квартири позивача) відмовився від користування приміщенням горища та надав згоду на реконструкцію другого поверху будинку АДРЕСА_1 за рахунок горища для облаштування комунальних вигод квартири № 1 (теперішня № 2).

Отже, на момент заселення (06.08.1987р.) ОСОБА_4 в окрему житлову квартиру № 3 по АДРЕСА_1, спірного горища не існувало, оскільки воно було реконструйоване з метою забезпечення окремими комунальними вигодами обох квартир № 2 та № 3, а тому в розумінні ст.ст.10, 277 ЦК УРСР ОСОБА_4 не міг набути прав на користування приміщенням горища. Ще до заселення позивача відбулась зміна умов договору найму житлових квартир І та II поверхів будинку по АДРЕСА_1, внаслідок чого комунальні квартири із спільними вигодами стали окремими житловими квартирами.

Реконструкція горища для облаштування комунальних вигод та кухні була здійснена на підставі тих дозвільних документів, які вимагались на той час та у спосіб, передбачений чинним на той час законом, що стверджується наявними матеріалами справи.

Окрім цього, на думку колегії суддів, позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації не відновлює його прав та інтересів, які, на думку позивача, порушені через незаконне приєднання горища до квартири третьої особи.

Щодо твердження апелянта відносно належності спірного будинку до пам'яток архітектури місцевого значення колегія суддів враховує, що станом на 1985-1987 роки такий будинок не був віднесений до пам'яток архітектури.

Крім того, рішення Львівського облвиконкому № 374 від 15.04.1994р., на яке покликається апелянт, останнім не представлено. Натомість, третьою особою долучено до справи розпорядження представника Президента України № 374 від 15.04.1994р., згідно з яким вимагалося протягом 1994 року оформити з користувачами пам'яток охоронні зобов'язання (Т.2, а.с.75).

Отже, такі доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним та правильним висновок суду першої інстанції про те, що заявлений позов є безпідставним та необгрунтованим, а тому такий не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_4, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2015р. в адміністративній справі № 813/3685/14 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

М.В.Костів