Справа № 9926/11/2070
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 серпня 2011 р. № 2-а- 9926/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання - Смоляр Є.А.

за участю представників сторін

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства завод "Південкабель"
до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові
про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення
встановив:

Позовні вимоги заявлені до СДПІ по роботі з ВПП у м.Харкові про скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 27.07.2011 року, яким позивачеві зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ за грудень 2009 року - лютий 2011 року у розмірі 23882,00 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, пославшись на те, що підприємством своєчасно та відповідно до положень діючого податкового законодавства включено до складу податкового кредиту суму податку, сплаченого у складі вартості товарів, придбаних у контрагентів ТОВ «Будхолдінг-Харків», ТОВ «Єлектроспецтех», ТОВ «Полігон», ТОВ «Світлолюкс-Миколаїв», ТОВ «Сонар», а висновки про порушення п.п.7.7.1 п.7.7 п.п.7.4.1 п.7.4 п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»та п.200.4 ст.200 ПК України в частині завищення бюджетного відшкодування на суму 23882,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі пославшись на те, що при проведенні перевірки позивача встановлено, що відносини між позивачем та зазначеними в акті перевірки контрагентами здійснені без мети настання реальних наслідків, внаслідок чого зроблено висновок про завищення позивачем в тому числі суми задекларованих до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість за грудень 2009, січень-квітень,серпень, жовтень 2010 року, січень-лютий поточного року на суму 23882,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судовий розглядом встановлено, що позивач пройшовши передбачену діючим законодавством процедуру державної реєстрації набув статусу субєкта господарювання - юридичної особи, про що йому видане відповідне свідоцтво та відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 10332453 ПБ № 224898 є платником податку на додану вартість серії А00 173842 від 29.10.2004 року (а.с.50-51)

У період з 06.07.2011 року по 14.07.2011 року фахівцями відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 14.07.2011 року № 1780/40-028/00214534, яким встановлено порушення п.п.7.2.3 п.7.2 , п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.2, 7.7.1, п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року, п.198.3, ст..198 , п.200.1, п.200.3, п.200.4, ст..200 ПК України, внаслідок чого підприємством:

завищено суму податкового кредиту за листопад, грудень 2009 року, січень-березень, липень, вересень, жовтень-грудень 2010 року, січень 2011 року на суму 25750,0 грн.;

завищено задекларовані до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість за грудень 2009 року, січень-квітень, серпень, жовтень 2010 року, січень, лютий 20111 року на суму 23882,00 грн.

Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для прийняття податкового повідомлення рішення форми «В1»від 27.07.2011 року № НОМЕР_1, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по податковим деклараціям за вказані періоди на суму 23882,00 грн. грн. та визначено штрафні санкції у сумі 6387,00 грн.

Перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Із пояснень представника відповідача в судовому засіданні встановлено, що висновок про неправомірність віднесення до складу податкового кредиту та, як наслідок, неправомірне заявлення до відшкодування суми у розмірі 23882,00 грн., зроблено на підставі актів перевірок контрагентів позивача, за якими встановлено, що правочини, укладені як безпосередньо з контрагентами так і по ланцюгу постачання є такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

З цього приводу суд зазначає наступне. Формування податкового кредиту за період грудень 2009 року січень-квітень, серпень-жовтень 2010 року врегульовано положеннями Закону України Про податок на додану вартість, згідно підпункту 1.8 ст.1 якого визначено, що платник податку на додану вартість особа, яка відповідно до вказаного закону зобовязана здійснювати утримання або внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем або особа, що ввозить (пересилає) товари на митну територію України. Бюджетне відшкодування сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у звязку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Визначення розміру належних платнику податку сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість здійснюється на підставі норм пункту 7.7 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При відємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має відємне значення, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Приписами підпунктів 7.4.1, 7.4.5пункту 7.4 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Не дозволяється включати до податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Питання формування податкового кредиту січень-лютий 2011 року визначені положеннями ПК України, згідно п. 14.1.18 ст.14 ПК України якого бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Приписами підпунктів 14.1.181 ст.14, п.198.3, 198.6. ст.19 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду в тому числі у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Судовим розглядом встановлено та не спростовується сторонами по справі, що між ПАТ Завод «Південкабель»та ТОВ «Сонар»укладено договір № 12- х від 21.01.2009 року щодо купівлі продажу електроізоляційних матеріалів; між ПАТ Завод «Південкабель»та ПП «Светлолюкс-Николаев»укладено договір № 105 К-06 від 01.03.2006 року на придбання товарів та надання комісійних послуг та делькредере; між ПАТ Завод «Південкабель»та ТОВ «Електроспецтех» укладено договір купівлі-продажу № 311 від 03.11.2010 року.

Суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, недійсним згідно приписів аб. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України визначається правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Згідно із ч. 1 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Суд зазначає, що підставою недійсності правочину, згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, згідно із якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Факт здійснення господарської операції підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які повинні містити відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та мають бути оформлені відповідно до вимог визначених ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Зазначеними вище підприємствами позивачеві видані податкові накладні:

ПП «Светлолюкс-Николаев»№ 000577 від 24.02.2010 року на суму 7684,44 грн., в т.ч. ПДВ 1280,74 грн.; № 316 від 29.01.2010 року на суму 3034,74 грн. в т.ч. ПДВ 505,79 грн.; № 13-СМ006148 від 09.12.2009 року на суму 1495,32 грн., в т.ч. ПДВ 249,22 грн.; № 13-СМ006510 від 30.012.2009 року на суму 7994,16 грн., в т.ч. ПДВ 1332,36 грн.; № 4831 від 30.12.2010 року на суму 6680,66 грн., в т.ч. ПДВ 1113,44 грн.; № 656 від 26.02.2010 року на суму2778,64 грн., в т.ч. ПДВ 463,11 грн. (а.с.91, 97, 100, 105, 108, 111)

ТОВ «Сонар»№ 8214 від 18.12.2009 року на суму 28840,80 грн. в т.ч. ПДВ 4806,80 грн; № 7139 від 10.11.2009 року на суму 57081,60 в т.ч. ПДВ 9513,60 грн; № 686 від 04.02.2010 року на суму 28913,44 грн. у т.ч. ПДВ 4818,91 грн; № 7833 від 04.12.2009 року на суму 106275,96 грн. в т.ч. ПДВ 17712,66 грн.

ТОВ «Електроспецтех»№ 1818 від 23.11.2010 року на суму 8212,14 грн в т.ч. ПДВ 1368,69 грн;

Крім того судовим розглядом встановлено, що позивачем:

від ТОВ «Полігон»отримано акти виконаних робіт та податкові накладні № 643 від 08.10.2010 року на суму 726,00 грн., в т.ч. ПДВ 121,00 грн.; № 634 від 04.10.2010 року на суму 2000,00 грн., в т.ч. ПДВ 333,33 грн.; № 390 від 30.07.2010 року на суму 4100,00 грн., в т.ч. ПДВ 683,34 грн.; № 550 від 13.09.2010 року на суму 499,98 грн., в т.ч. ПДВ 83,33 грн.; № 352 від 19.07.2010 року на загальну суму 1200,00 грн., в т.ч. ПДВ 200,00 грн. (а.с.52,56,59,62,66)

від ТОВ «Будхолдинг-Харків»отримано акти виконаних робіт та податкові накладні № 120602 від 06.12.2010 на суму 15565,80 грн., в т.ч. ПДВ 2594,30 грн.; № 122107 від 21.12.2010 року на суму 12734,70 грн., в т.ч. ПДВ 2122,45 грн.; №№ 011408 від 14.01.2011 року на суму 19175,70 грн., в т.ч. ПДВ -3195,95 грн.; № 012020 від 20.01.2011 року (а.с.72, 77,82,86).

Дослідивши у судовому засіданні копії означених податкових накладних суд зазначає, що вони містять усі необхідні реквізити, встановлені для податкових накладних приписами відповідають вимогам п.п. 7.2.1, п. 7.2. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженому наказом ДПА України від 30 травня 1997 року №165 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037, тобто у суду відсутні підстави вважати зазначені податкові документи недійсними.

Суд також зважує на те, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України Про податок на додану вартість необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість та відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Враховуючи викладене вище відповідно до приписів ч.ч. 4-5 ст. 11 КАС України суд з власної ініціативи протокольною ухвалою витребував у позивача первинні бухгалтерські документи на підтвердження обставин придбання товарів за договорами із зазначеними вище контрагентами, сплати їх вартості тощо.

Із досліджених в судовому засіданні довідок по взаєморозрахункам, актів виконаних робіт до договорів, товарно -транспортних накладних, виписок банків по проведенню оплати, якими підтверджено достовірність здійснення господарських операцій, виконання, яких передбачає сплату податку на додану вартість, видачу оспорюваних податкових накладних та спростовують висновки податкової інспекції щодо неправомірності віднесення до складу податкового кредиту та подальшого бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість у розмірі 23882,00 грн.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що у відповідача не було підстав для позбавлення платника податку права на податковий кредит та відповідне бюджетне відшкодування, оскільки останній має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, та зауважує, що чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству установчих документів контрагентів товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Суд також зауважує, що законом не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по товарах, послугах отриманих від продавця, окрім випадку, коли такий продавець був позбавлений статусу платника податку на додану вартість. В судове засідання доказів виключення контрагентів позивача з реєстру платників податку на додану вартість та оприлюднення на web-сайті Державної податкової адміністрації України даних про анульовані його свідоцтва платника податку на додану вартість на момент укладення договорів та видачі податкових накладних суду не надано та судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі в силу приписів ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено правомірності оскаржуваного податковогоповідомлення-рішення та вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.160-163,167 КАС України суд -

постановив:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства завод "Південкабель" до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити у повному обсязі

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.07.2011 року форми "В1" № НОМЕР_1 про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2009 року - лютий 2011 року у розмірі 23882,00 грн. та нарахування штрафу 6387,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Завод "Південкабель" (код 00214534) судовий збір у розмірі 3.40 (три гривні сорок копійок)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова виготовлена 2 вересня 2011 року.

Суддя Зоркіна Ю.В.