Справа № 2-а-707/2010
Суддя: Зейкан І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кузнецовський міський суд Рівненської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2010 року м. Кузнецовськ

Суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області розглянувши у в скороченому провадженні у м.Кузнецовську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про перерахування пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду звернулась ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області (далі - УПФ) з вимогами визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії по інвалідності згідно ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ (далі - Закон України №796-ХІІ) виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії (основної та додаткової), як інваліду ІІ групи за період з 13.10.1999 року до 31.10.2006 року та як інваліду ІІІ групи з 01.11.2006 року відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України №796-ХІІ, виходячи із розрахунку для ІІ групи основної не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової 75% мінімальної пенсії за віком, а для третьої групи основної не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової 50% мінімальної пенсії за віком та виплатити різницю між сумою перерахованої та раніше виплаченої пенсії; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та призначити до виплати позивачу у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України №796-ХІІ державну пенсію не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за віком виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, відповідно до ст.56 Закону України №796-ХІІ, починаючи з 13.10.1999 року.

Від відповідача надійшли заперечення на позов, у яких просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 повністю у звязку з безпідставністю.

Заперечення обґрунтовує тим, що виплата пенсій згідно ст.54 Закону № 796 ХІІ не врегульована законодавчо, оскільки не визначено нормативно з якого розміру слід обчислювати даний вид пенсії. Відповідач вказує на неможливість застосувати для визначення нижчої межі пенсії, передбаченої ст.54 Закону № 796 ХІІ, той мінімальний розмір пенсії за віком, що визначений ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (далі - Закон України №1058-ІV), так як цей розмір застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Також посилається на те, що п.4 Постанови КМУ №530 від 28.05.08 встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, тим що належать до категорії 1 інвалідам ІІІ групи 15 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.08 було встановлено доплату окремим категоріям осіб, щоб їх пенсії досягали розмірів для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою по третій групі 600 грн. Крім того, посилається на те, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України №1058-ІV, а тому збільшення пенсії проводиться відповідно до цього закону, зокрема жінкам за кожен повний рік страхового стажу понад 20 років і чоловікам понад 25 років на 1% розміру пенсії, обчисленої, відповідно до ст.27 Закону України №1058-ІV, але не більше 1% мінімального розміру пенсії за віком. .

Суд, дослідивши позовну заяву, заперечення на позов та оцінивши інші докази у справі приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

У звязку з тим, що ухвалою Кузнецовського міського суду від 16.11.10 позовні вимоги ОСОБА_1 у частині перерахування та виплати їй державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст.50, 54, 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 13 жовтня 1999 року до 03 травня 2010 року залишено без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, суд досліджує докази щодо задоволення решти позовних вимог.

З копії посвідчення серії А №094758 від 19.11.1999 року вбачається, що дійсно ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Відповідно до витягу із акту огляду Рівненської спеціалізованої онкорадіологічної МСЕК серії РВН №104817 позивач з 01.11.06 є інвалідом третої групи інвалідності. Причиною інвалідності є захворювання повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи. Групу інвалідності встановлено довічно.

Розпорядженням УПФ №111910 від 11.01.06 та заявою позивача про переведення на пенсію по інвалідності по ЧАЕС, які містяться у пенсійній справі позивача підтверджено, що ОСОБА_1 з 04.01.2006 року призначено пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, відповідно до ст.54 Закону № 796 ХІІ, яку вона отримує до цього часу.

Відповідно до ст.54 ч.1 Закону України № 796 ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Частиною 4 цієї ж статті Закону визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України № 796 ХІІ, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. передбачена інша редакція частини 4 статті 54 Закону № 796 ХІІ - частину 3 і 4 ст.54 замінено чотирма частинами іншого змісту. У цій редакції ст.54 ч.3 (від 28.12.07р.) визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильської катастрофою, не можуть бути нижчими для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою по ІІІ групі інвалідності 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Цим самим законом викладена інша редакція ст.50 Закону України № 796 ХІІ, зокрема, Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам IIІ групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для

осіб, які втратили працездатність.

Положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.07р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.08р. №10-рп/2008. Згідно п. 6 резолютивної частини вказаного рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Це значить, що з 22.05.2008 року діють норми ст.ст.50, 54 Закону № 796 ХІІ в редакції, що була чинною в період до внесення змін підпунктом 15 п. 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.07 р. (що визнані неконституційними).

Відповідно до вимог ст.54 Закону № 796 ХІІ порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 16 липня 2008р. №654 встановлено фіксований розмір мінімальної межі пенсії для інших інвалідів щодо яких встановлений причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Однак, вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону. Так як, розмір пенсії позивачу, що визначений за нормами постанови КМ України від 16 липня 2008р. №654 не відповідає нормі ст.54 ч.4 Закону № 796 ХІІ, тому необхідно задовольнити позов про перерахунок пенсії позивачу відповідно до вимог статті 54 Закону України № 796 ХІІ.

Суд визнає неспроможними заперечення представника відповідача в частині неможливості застосування розміру мінімальної пенсії за віком, що визначений ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Не визначається такого розміру і нормами спеціального Закону № 796 ХІІ. Тому, на думку суду, є підстави для застосування загальної норми ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем права на підвищення пенсії відповідно до закону. Суд також приймає до уваги, що за змістом ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується в тому числі для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Тобто, з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат. Статтею 46 Конституції України гарантується, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Наведене дає суду підстави при вирішенні даного спору застосувати у розумінні ст.ст.50, 54 Закону № 796 ХІІ мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, величиною мінімальної пенсії за віком, від якої має бути фактично обраховано нижчу межу пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, є встановлений законом прожитковий мінімум.

Із розпорядження УПФ № 111910 від 11.01.06 вбачається, що позивачу визначено загальний стаж роботи 19 років 7 місяців та 6 днів. Збільшення пенсії за кожен рік стажу понад 15 років на 1 відсоток заробітку не проводиться.

Статтею 28 ч.1 абз.2 Закону України №1058-IV встановлено загальне правило, що за кожний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, встановлено, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України №796-ХІІ та Закону України №1058-IV, призначається пенсія за її вибором.

Аналогічне регулювання містить ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України №796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи жінки не менш як 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Отже, оскільки позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України №796-ХІІ, то і збільшення пенсії має бути проведене у розмірах встановлених нормами цього Закону, а не так як то зазначає відповідач.

Норма ч.2 ст.56 Закону України №796-ХІІ є чинною на даний момент.

Враховуючи наведене, суд вважає, що немає підстав стверджувати, що п.15 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV виключає можливість застосування норми ч.2 ст. 56 Закону України №796-ХІІ, як такої, що суперечить Закону. У даному випадку має місце конкуренція загальної (абз.2 ч.1 ст.28 Закону України №1058-IV) та спеціальної (ч.2 ст.56 Закону України №796-ХІІ) норми права, а тому застосуванню підлягає спеціальна норма права.

Таким чином, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу з 04.05.2010 року пенсії у розмірах відповідно до ст.ст.50, 54, 56 Закону України №796-ХІІ із розрахунку, що мінімальна пенсія за віком визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність є протиправною.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із зазначеного принципу покладення обовязку доказування, відповідач не довів правомірність його дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 71, 138, 160-163, 167 КАС України, ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області, що виразились не нарахуванні та не виплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірах передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплачувати її з 04 травня 2010 року з урахуванням виплачених сум, як інваліду третьої групи інвалідності, повязаною з Чорнобильською катастрофою в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до положень ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку, що мінімальна пенсія за віком визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду заподіяну здоровю, та виплачувати її з 04 травня 2010 року з урахуванням виплачених сум, як особі віднесеній до категорії 1 інваліду третьої групи інвалідності, повязаною з Чорнобильською катастрофою в розмірі 50 % мінімальних пенсій за віком, відповідно до положень ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку, що мінімальна пенсія за віком визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області здійснити нарахування збільшення пенсії ОСОБА_1 на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, відповідно до ст.56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплачувати її з 04 травня 2010 року.

Постанову суду звернути до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя І.Зейкан