Справа № 2-а-156/10
Суддя: Кочура О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
Справа №2-А-156/2010
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Кочура О.О., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФ України у Новгород- Сіверському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 05 жовтня 2010 року звернулася до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що відповідно до статті 1 Закону України №2195

IVвід 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з 01 січня 2006 року позивачу повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках позивачу така допомога не виплачувалась.

Верховна Рада України своїм Законом України №3235 IV від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» (стаття 77 та стаття ПО) та Законом України №489 V від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (стаття 71, пункт 12) призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Конституційний Суд України своїм рішенням №6рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі №1-29/2007. керуючись статтями 147, 150, 152 Конституції України та статтями 45, 51, 61, 63, 65 Закону України «Про Конституційний Суд України», вирішив:

Пункт 1. Визнати таким, що не відповідають Конституції України і є неконституційним положення Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» пункт 12 статті 71, яким зупинено дію статті 6 Закону України Закону України №2195 IV від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни», пункт 3 положення статті 71 Закону України №489 V від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними.

Пункт 5 Рішення Конституційного Суду в цій справі має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Пункт 6 Рішення Конституційного Суду є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини 2 статті 19 та частини 3 статті 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, зважаючи на вишевикладене, невиплата як зазначає позивач їй соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам України. Розмір соціальної допомоги відповідно до статті 6 «Про соціальний захист дітей війни» становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з січня - 350 гривень, з квітня - 359 гривень, з жовтня - 366 гривень. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з січня - 380 гривень, з квітня - 406 гривень, з жовтня - 411 гривень. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з січня - 470 гривень, з квітня - 481 гривня, з липня - 482 гривні, з жовтня - 498 гривень. Законні права позивача було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно- правових актів вищої сили. Законів України, крім того, про належні позивачу як дитині війни виплати ОСОБА_2, повідомлено не було, тому про факт порушення прав останній стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним Судом України 09 липня 2007 року. Отже, про грубе порушення прав ОСОБА_1, що на момент винесення рішення Конституційним Судом тривало понад півтора роки, стало відомо тільки після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації.

При цьому якщо провадження у справі було відкрито за адміністративним позовом, поданим із порушенням строку звернення до адміністративного суду, питання про поновлення якого судом не вирішувалося, і про пропуск строку стало відомо у ході розгляду справи, суд перевіряє поважність причин пропуску строку на звернення до суду і в разі визнання їх неповажними залишає адміністративний позов без розгляду.

Відповідно до ч.І ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина друга статті 99 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладне, положення ч.2 ст.99 КАС України, те, що позивач, звернувшись до суду з позовом 05 жовтня 2010 року, пропустила строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 року по 31.12.2010 року включно і суд не визнав причину пропущення позивачем строку для звернення до суду поважною, вбачається, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. З ст. 155 КАС України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства У країни,-

УХВАЛИЛА:

У відновленні пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період ~з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року-відмовити оскільки суд причини пропущення строку звернення до суду не вважає поважними.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФ України у Новгород- Сіверському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни», у частині зобов»язання УПФ України у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області, вул.Соборна, 3 нарахування та стягнення на користь позивача недоплаченої позивачу як «дитині війни» щомісячної державної соціальної допомоги за 2006-2009 роки у сумі 5087 гривень 10 копійок- залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Суддя О.О.Кочура