Справа № 826/14503/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

10 вересня 2015 року 11:15 № 826/14503/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Козяра О.М., Данилюка Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що відсутність позивача на роботі протягом 1,5 год. не є порушенням військової дисципліни.

У позовній заяві позивач (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 щодо неправомірного застосування дисциплінарної влади до випадку із обставинами, який не є порушенням військової дисципліни;

- скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 17 липня 2015 року про накладення на начальника юридичного управління військової частини НОМЕР_1 полковника юстиції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення мені «сурової догани»;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 внести відповідні зміни до службової картки начальника Юридичного управління військової частини НОМЕР_1 полковника юстиції ОСОБА_1 .

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що оскаржувані дії ґрунтуються на вимогах Конституції, згідно яких мають бути вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також Статутами Збройних Сил України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України з серпня 1986 р.

З рапорту позивача від 07.07.2015 р. вбачається, що 31.03.2015 р. відбулось віддання наказу Міністром оборони України про призначення ОСОБА_1 на вищу посаду помічника командира військової частини НОМЕР_1 не пов`язану із організацією правової роботи у військовій частині НОМЕР_1 .

06.04.2015 р. відбулось віддання командиром військової частини НОМЕР_1 наказу №65 «Про призначення комісії для прийняття та здавання посади начальника Юридичного управління» та у подальшому видання наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 07.04.2015 р. «Про призупинення дії наказу командира частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.04.2015 року», а також видання наказу від 06.04.2015 р. №142 «Про відновлення дії командира військової частини НОМЕР_1 » (з адміністративно-господарської діяльності».

Позивач, вважаючи дані накази Міністра оборони України та командира військової частини НОМЕР_1 по суті їх реалізації та за наслідками явно злочинними, в порядку ч. 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України звернувся із зазначеним рапортом про неможливість їх виконання.

При цьому, позивач зазначив, що у зв`язку з незгодою командира військової служби НОМЕР_1 розглядати даний рапорт, змушений був надіслати його засобами поштового зв`язку, наслідком чого і стала відсутність ОСОБА_1 16.07.2015 р. на робочому місці протягом 1,5 год.

17.07.2015 р. щодо позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді сурової догани.

При вирішенні спору по суті, суд виходить з наступного.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551-ХІV від 24.03.1999 р. (далі - Закон №551-ХІV).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону №551-ХІV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно з ст. 4 Закону №551-ХІV військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Як зазначив відповідач, позивач всупереч зазначеним вище вимогам Статуту порушив Розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 на 2015 рік, який затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.12.2014 р. №234 ДСК, оскільки був відсутній на робочому місці протягом 1 години 28 хвилин 52 секунди, що позивачем не заперечується.

Відповідно до ст. 5 Закону №551-ХІV за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк (ст. 6 Закону №551-ХІV).

Статтею 45 Закону №551-ХІV визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно ст.ст. 83, 84 Закону №551-ХІV на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 73 Закону №551-ХІV командувач військ оперативного командування має право:

щодо офіцерів:

а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану;

б) попереджувати про неповну службову відповідність;

в) понижувати у посаді офіцерів від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих.

Крім того, суд звертає увагу, що з листа №222/226 від 18.07.2015 р. вбачається, що у діяннях полковника юстиції ОСОБА_1 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, з огляду на що необхідним є розгляд питання про внесення відомостей стосовно полковника юстиції ОСОБА_1 про вчинення злочину, передбаченого частиною 3 ст. 402 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З листа №10/3/2-26184-15 від 17.08.2015 р. вбачається, що у Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України розглянуто повідомлення колишнього начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України Павлова Ю.А. про вчинення начальником юридичного управління вказаного Головного управління полковником юстиції ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України.

На підставі вказаного повідомлення 13.08.2015 р. Головною військовою прокуратурою розпочато кримінальне провадження №0001727 за фактом відкритої відмови виконання начальником юридичного управління юридичного управління розвідки Міністерства оборони України полковником юстиції ОСОБА_1 в умовах особливого періоду наказів Міністра оборони України та начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України щодо увільнення його від займаної посади на призначення на вищу посаду помічника начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання дій протиправними та скасування рішення, оскільки прийняте воно на підставі, в межах повноважень та за наявності законних на те підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено суду правомірність прийнятого оскаржуваного рішення та вчинених дій.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов