Справа № 22-а-19631/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 24.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого: Мережко М.В.,

Суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Київ адмінітсративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області про визнання неправомірними дій щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення та зобов`язання провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Постановою суду від 24 грудня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу недоплаченої суми одноразової допомоги на оздоровлення неправомірними.

Зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплати ОСОБА_2 недоотриману суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нову постанову, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у зв`язку із чим спір вирішений невірно.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідом 2 групи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 1).

Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому має виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

Судом першої інстанції було встановлено, що щорічна одноразова допомога на оздоровлення позивачу була виплачена 09 червня 2008 року згідно відповіді довідки УПСЗН (а.с. 10) в розмірі 120 грн. 00 коп.

Позивач оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував державну допомогу значно нижчу, ніж це передбачено ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

При винесенні оскаржу вальної постанови суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та Законами України, оскільки істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено, що роз`яснення порядку застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання не залежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Виходячи з засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами, а також враховуючи, що згідно ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) та основи соціального захисту (п.60) при вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області залишити без задоволення.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді