Справа № 819/2010/15
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2010/15

05 жовтня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління державної казначейської служби України, в якому просить визнати дії Управління Державноїказначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області щодо відмови виконати рішення суду та повернення виконавчого листа стягувачу.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що Рішенням Тернопільського міськоайонного суду у 2011 р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації виплатити їй компенсації за 2010 рік в розмірі 4490 грн. На підставі виданого судом виконавчого листа у даній справі органами виконавчої служби 06.06.2011 р. відкрито виконавче провадження № 26895731. У березні 2013 р. ОСОБА_2 померла, коштів за рішенням суду не отримала. Вказані обставини стали підставою для звернення 28.02.2014 р. із позовом до суду.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 20.09.2014 р. у справі № 607/3328/14-а задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, третя особа - Управління Державного казначейства у Тернопільському районі, визнано неправомірними дії Відповідача щодо відмови у виплаті мені, як спадкоємцю борг по державній допомозі спадкодавця ОСОБА_2, зобовязано відповідача виплатити борг. Управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільської районі Тернопільської області листом № 19.15-03-11 від 20.05.2015 р. відмовлено у прийнятті до виконання та повернуто виконавчого лист № 607/3328/14 від 29.09.2014 р. виданий на підставі вищевказаного рішення.

Позивач подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі у порядку письмового провадження. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В подальшому звернувся до суду із заявою про розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи та те, що ані позивач ані відповідач в судове засідання не зявилися, та враховуючи те, що зібраних у справі доказів достатньо для зясування обставини поданого представником третьої особи клопотання, та відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін у порядку письмово провадження.

Як передбачено ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах адміністративної справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду у 2011 році задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації виплатити їй компенсації за 2010 рік в розмірі 4490 грн.. Органами виконавчої служби 06.06.2011 р. відкрито виконавче провадження № 26895731 на підставі виданого судом виконавчого листа у даній справі. У березні 2013 р. ОСОБА_2 померла, не отримавши кошти за рішенням суду.

У лютому 2014 р. Управлінням праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації відмовило позивачеві, як спадкоємцю, у виплаті нарахованих та невиплачених за рішенням суду коштів померлої ОСОБА_2 Вказані обставини стали підставою для його звернення 28.02.2014 р. з позовом до суду.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 20.09.2014 р. у справі № 607/3328/14-а задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, третя особа - Управління Державного казначейства у Тернопільському районі, визнано неправомірними дії Відповідача щодо відмови у виплаті йому, як спадкоємцю боргу по державній допомозі спадкодавця ОСОБА_2, зобовязано відповідача виплатити борг.

Рішення суду набрало законної сили 19.12.2014 р.

05.01.2015 р. позивачем отримано виконавчий лист від 29.05.2014 р. у справі № 607/3328/14 та предявлено до виконання. Постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області від 26.02.2015 р. та 18.05.2015 р. вказаний виконавчий документ повторно повернуто позивачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" із посиланням на здійснення виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів вказаний виконавчий документ повторно повернуто мені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" із посиланням на здійснення виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів органами казначейства.

19.05.2015 р. позивачем подано заяву до Управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільської районі Тернопільської області про прийняття виконання виконавчого листа у справі № 607/3328/14 від 29.05.2014 р.

Управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільської районі Тернопільської області листом № 19.15-03-11 від 20.05.2015 р. позивачу відмовлено у прийнятті до виконання та повернуто виконавчого лист № 607/3328/14 від 29.09.2014 р.

Таким чином, використавши усі, передбачені законодавством способи реалізації свого права на виконання судового рішення, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за № 845 Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників .

Відповідно до п. З Порядку № 854, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

П. 33 Порядку, встановлено, що у разі, якщо рішення про стягнення коштів з рахунків боржника стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підп. 1 п. 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Аналізуючи вищевикладені приписи законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини суд приходить до висновку, що органи Казначейства, згідно Порядку здійснюють виконання тільки виконавчих документів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, та тільки згадані виконавчі документи згідно затвердженого механізму п. 33 Порядку направляють до Державної казначейської служби України.

Отже, виходячи зі змісту ст. 7 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень , суд приходить до висновку, що рішення зобовязального характеру здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження .

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що діючи у межах передбачених законом повноважень, відповідач при поверненні згаданого виконавчого документу позивача, діяв виключно згідно механізму та у рамках підзаконних та нормативно-правових актів які регулюють покладені на органи Казначейства правовідносини із виконання рішення судів.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.