Справа № 2а-18981/10/2670
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 лютого 2011 року < Час проголошення > № 2а-18981/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С. при секретарі судового засідання Шмігелю Т.В., розглянувши адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»
доСумської міжрайонної державної податкової інспекції
проскасування рішень,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.11.2010, прийняте Сумською міжрайонною ДПІ.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 01.02.2011 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 07.02.2011, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12.11.2010 за результатами документальної невиїзної перевірки податкових декларацій з ПДВ за серпень та вересень 2010 року ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»Сумською міжрайонною ДПІ складено Акт № 66/15-026/35770048 (далі Акт перевірки), яким, зокрема, встановлено порушення позивачем пп.пп. 7.2.3, п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та, як наслідок, заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість у розмірі 216343,45 грн.

24.11.2010 на підставі Акту перевірки відповідно до пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким у звязку з порушенням пп.пп. 7.2.3, п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 288988,40 грн., в тому числі штрафні санкції 72644,95 грн.

Як встановлено судом, позивачем було укладено договори підряду №07-07/10 від 07.07.2010 з додатковими угодами №1 від 20.07.2010 та № 2 від 30.07.2010, №06-07/10 від 06.07.2010 з додатковими угодами №1 від 19.07.2010 та №2 від 17.08.2010, №02-06/10СП від 02.06.2010, №11-06/10СП від 11.06.2010, №05-06710СП від 05.07.2010, №06-08/10СП від 06.08.2010 з ПП «АССА»(свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 23085316) (далі Договори), на виконання яких ПП «АССА»виконало роботи на користь ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»на загальну суму 1081717,25 грн., що підтверджується належним чином оформленими актами приймання виконаних робіт та податковими накладними. З банківських виписок, копії яких залучені до матеріалів справи, видно, що останній виконані роботи оплатив повністю, в тому числі сплативши в її ціні податок на додану вартість.

З аналізу Акту перевірки видно, що підставою для висновку відповідача про неправомірність формування ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»податкового кредиту у розмірі 216 343, 45 грн. стало відхилення згідно з базою даних «Автоматизованого співставлення податкового зобовязання та податкового кредиту у розрізі контрагентів»за липень та серпень 2010 року між податковим кредитом ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»та податковими зобовязаннями ПП «АССА»на загальну суму 216343,45 грн.; невизнання податкових декларацій з ПДВ контрагента позивача за Договорами ПП «АССА»; ненадходження сум з ПДВ, віднесених позивачем до складу податкового кредиту, до бюджету; не підтвердження фактичного виконання Договорів між позивачем та ПП «АССА».

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а у разі імпорту робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

При цьому в пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків із використанням кредитних дебетових карток чи комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Законі України «Про податок на додану вартість» передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації. При цьому, як невизнання органами Державної податкової служби України податкової звітності продавця, так і несплата ним податку на додану вартість самі по собі не є підставами зменшення податкового кредиту або відмови у відшкодуванні податку покупцю, який відніс до податкового кредиту суму податку на додану вартість, сплачену разом з ціною товару (послуги) продавцю. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.10.2010 у справі № К-17112/10.

Відповідно до змісту пп. 7.2.3 та 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Відповідно до п. 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037 податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Як видно з матеріалів справи, на момент складання відповідних податкових накладних та на момент розгляду справи ПП «АССА»зареєстроване платником податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства, з урахуванням чого суд приходить до висновку про наявність у нього права на складання податкових накладних.

Крім того, судом встановлено, що зобовязання за Договорами між ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»та ТОВ«АССА»виконувались сторонами у повному обсязі, що підтверджується відповідними актами приймання виконаних робіт, видатковими накладними, податковими накладними та банківськими виписками, копії яких залучені до матеріалів справи.

Реальність господарських операцій між ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»та ПП «АССА»також підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про вартість виконаних підрядних робіт форми № КБ-3, актами огляду прихованих робіт, актами передачі матеріалів та іншими документами, оформленими під час виконання Договорів підряду між ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»та ПП «АССА».

Отже, сума податку на додану вартість у розмірі 216343,45 грн., віднесена ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»до податкового кредиту протягом серпня-вересня 2010 року, підтверджується податковими накладними, оформленими відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037. Відповідна сума ПДВ позивачем сплачена в вартості наданих послуг, що підтверджується банківськими виписками, копії яких залучені до матеріалів справи.

Таким чином, судом встановлено, що Договори були укладені з метою здійснення передбаченої законодавством підприємницької діяльності, наявність у ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус» та ПП «АССА»умислу на укладення вказаних Договорів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, відповідачем не доведено, а тому вказані правочини не можуть розглядатись як нікчемні з мотивів їх завідомої суперечності інтересам держави і суспільства відповідно до ст.. 228 ЦК України.

Судом не приймається посилання відповідача на відхилення згідно з базою даних «Автоматизованого співставлення податкового зобовязання та податкового кредиту у розрізі контрагентів»за липень та серпень 2010 року між податковим кредитом ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»та податковими зобовязаннями ПП «АССА» на загальну суму 216343,45 грн. як на підставу для висновку про неправомірність формування ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»податкового кредиту у розмірі 216343,45 грн. з огляду на наступне.

Порядок дій органів державної податкової служби при визнанні нікчемності правочинів регламентується та роз'яснюється наказами Державної податкової адміністрації України №106 від 22.02.2008 "Про організацію роботи юридичних підрозділів в органах державної податкової служби" та № 266 від 18.04.2008 "Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів", Методичними рекомендаціями (орієнтовним алгоритмом дій) органів державної податкової служби по руйнуванню схем ухилення від оподаткування та формуванню доказової бази у справах про стягнення коштів, отриманих за нікчемними угодами, доведеними до регіональних ДПА листом № 2012/7/10-1017/256 від 03.02.2009.

Метою застосування вищезазначених Методичних рекомендацій є формування належної доказової бази у справах про стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними правочинами, як засіб протидії застосуванню схем ухилення від оподаткування недобросовісними платниками, а також необхідність дослідження документообігу (аналіз усіх документів, де відображаються господарські операції), форм здійснення розрахунків, товарного потоку (дослідження фактичного руху товарів від товаровиробника по ланцюгу постачання до кінцевого споживача) для виявлення ознак нікчемності правочину.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 166 від 30.05.1997, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації з ПДВ. Дані, наведені в декларації, повинні відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Наявність же розбіжностей між сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів не є самостійною підставою для визнання правочинів нікчемними. Аналогічна правова позиція викладена у листі Державної податкової адміністрації України № 20289/7/16-1617 від 29.09.2010.

Враховуючи викладене, формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних ПП «АССА»податкових накладних, за висновком суду, є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Відтак, викладений в Акті перевірки висновок Сумської міжрайонної ДПІ про завищення ТОВ «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 216343,45 грн. є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а винесене на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення безпідставним та неправомірним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

За таких умов, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України на його користь з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Премєр Фортіус» задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.11.2010, прийняте Сумською міжрайонною державною податковою інспекцією.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Премєр Фортіус»(04074, м. Київ, вул. Бережанська, 4) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп. (три гривні 40 коп.).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_1