Справа № 804/9580/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 р. Справа № 804/9580/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
за участю представників:
позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що:
- висновки перевіряючих щодо господарських операцій з зазначеними в таблиці контрагентами є такими, які суперечать фактичним обставинам справи та дослідженим в ході проведення перевірки документальним доказам та винесені на підставі власних міркувань ревізорів;
- висновки перевіряючих про безоплатність отриманих товарів, які ТОВ «Аквапласт» використовувало у виробництві напоїв, а також про безтоварність господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «ВКП «СДТ», які зроблені на підставі того, що 12.02.2015 року ДПІ у Красногвардійському районі, було здійснено виїзд на юридичну адресу ТОВ «ВКП «СДТ» та під час візиту встановлено відсутність посадових осіб контрагента та на використання даних АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України», без підтвердження наявності таких розбіжностей у показниках податкової звітності між обома суб'єктами господарювання є неправомірними та такими, що не відповідають фактичним обставинам внаслідок того, що вони спростовуються відповідними первинними документами, наданими під час перевірки та аналізом норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, що дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язання іншого суб'єкта господарювання, який є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов'язаннях, при цьому, це стосується і податкових зобов'язань, оскільки, відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальністю особи має індивідуальний характер;
- на думку позивача, висновок контролюючого органу про виключення вартості виробів, придбаних у ТОВ «ВКП «СДТ», з показників податкової звітності ТОВ «Аквапласт» (зокрема, зі складу валових витрат та податкового кредиту), та збільшення валових доходів на вартість відповідних придбань (з урахуванням ПДВ), є безпідставним та неправомірним та таким, що порушує права платника податків;
- в Акті перевірки відсутні будь які зауваження або претензії з боку контролюючого органу щодо змісту, реквізитного складу та форми первинних і наданих для перевірки додаткових документів тощо (в тому числі, звітів, податкових накладних), якими оформлені відповідні господарські операції між ТОВ «Аквапласт» та ТОВ «АТБ-Маркет»;
- висновок контролюючого органу, відносно ніби-то неправомірності відображення у складі показників податкової звітності нового звітного податкового періоду (2013 року) обсягів взаємовідносин з ТОВ «АТБ-Маркет» за 2012 рік в сумі 2409808 грн., є хибним та неправомірним;
- отже, контролюючий орган через власне формальне міркування, безпідставно вважає, що позивачем за перевіряємий період, до складу податкового кредиту враховані суми ПДВ по вищезазначеним операціям, які нібито, не мають ознак реальності.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що перевірка проведена правомірно, виявлені перевіркою порушення податкового законодавства встановлені вірно, з урахуванням усіх обставин, податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, зясувавши обставини справи, перевіривши наведені представниками сторін докази, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу від 05.02.2015 року №74 Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська згідно плану-графіка з 16.02.2015 року приступила до документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Аквапласт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року. Перевірка фактично проводилася з 16.02.2015 року по 30.03.2015 року. Термін проведення перевірки продовжувався з 17.03.2015 року по 30.03.2015 року на підставі наказу ДПІ від 16.03.2015 року №149.
Згідно вимог повідомлення від 06.02.2015 року №22 позивачем було надано всі необхідні документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, яки використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів,виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби України.
- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 п.137.10 п.137, п.138.1, п. п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2., п.п.138.5.2 п.138.5, п.138.6., п.138.8ст. 138, п.п. 139.1,139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в 2013 році в сумі 1887321,14 грн.;
- перевищення залишку готівки в касі за вищевказані дати, на загальну суму 6303,93 грн., чим порушено п.2.3. п.2.8. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.
На підставі акту перевірки від 06.04.2015 року за №180/04-66-22.1/30927520 контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення:
У зв'язку із незгодою з висновками контролюючого органу щодо порушень зазначених в пунктах 1, 2, 3 акту перевірки, позивачем були надані заперечення до акту перевірки та оскаржені податкові повідомлення-рішення, які з боку контролюючого органу залишені без задоволення.
Відповідно до п. 55.1 ст. 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
Згідно п. 9.1 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.12.2013 року №848 у разі розгляду скарги орган доходів і зборів, перевіривши правомірність та обґрунтованість рішення, що оскаржується, приймає рішення за результатами розгляду скарги.
Відповідно до пункту 9.2 Порядку №848 при розгляді скарги орган доходів і зборів приймає одне з таких рішень:
1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується;
2) частково задовольняє скаргу платника податків та у окремій частині скасовує рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується;
3) залишає скаргу без задоволення, а рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується, без змін.
При прийнятті цих рішень орган доходів і зборів має право зменшити (збільшити) суму грошового зобов'язання або податкового боргу, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків.
У ході проведення перевірки встановлено, що між ТОВ «Рекламна група «Пірог» (виконавець, код 38299157, стан 7 - до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей, Новомосковська ОДПІ) з одного боку та ТОВ «Аквапласт» (замовник) з іншої сторони укладено договір №0612/1 про наступне: 1.1 Замовник доручає, а Виконавець зобов»язується здійснити маркетингове обслуговування замовника, що включає: 1.1.2 Проведення промоушен акцій (дегустація продукції, консультації). 2.5 По закінченню терміну проведення рекламної акції представляє Замовнику звітні матеріали про хід та результати її проведення. Замовник бере на себе наступні зобовязання: 3.1 затверджує програму робіт з маркетингового та рекламного обслуговування. 3.2 приймає надані Виконавцем послуги по акту виконаних робіт. 6.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013 року.
В даних актах виконаних робіт містять лише загальну інформацію щодо наданих послуг, але не надано конкретних доказів та обґрунтувань економічної доцільності їх фактичного використання в господарській діяльності ТОВ «Аквапласт», які призвели до збільшення активів або зменшення зобов'язань підприємства.
З огляду на вищезазначене, в ході перевірки операції надання маркетингових послуг від ТОВ «Пірог» (код 38299157) не підтверджено належним чином оформленими первинними документами, в яких обов'язково мають бути зазначені зміст, обсяг та одиниця виміру господарської операції. Лише акти виконаних робіт без додаткових документів (плани, звіти тощо) не дають документального підтвердження факту виконання робіт, за яким складається акт виконаних робіт, крім цього відсутній зв'язок з фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Аквапласт».
Зважаючи що отримання маркетингових послуг не підтверджено документально належним чином оформленими первинними документами, в порушення підпункту 138.1.1 пункту 138.1. статті 138, підпункту 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ТОВ «Аквапласт» завищено задекларовані показники у рядку 06.2 «Витрати на збут» Декларації всього у сумі 118740,59 грн.
Також, перевіркою встановлено, що платником враховано у складі витрат за 2013 року (ряд. 06.2 «Витрати на збут») суму витрат 33276824,48 грн. по отриманим маркетинговим послугам від ТОВ «АТБ-Маркет», до складу яких включено 2409808 грн. вартості маркетингових послуг виключених зі складу витрат у 2012 році ТОВ «Аквапласт» актом попередній планової документальної перевірки від 19.04.2013 року №1077/22.2-11/30927520 як такі, що не підтверджені належним чином оформленими первинними документами, в яких обов'язково мають бути зазначені зміст, обсяг та одиниця виміру господарської операції. Лише акти виконаних робіт без додаткових документів (плани, звіти тощо) не дають документального підтвердження факту виконання робіт, за яким складається акт виконаних робіт, крім цього відсутній зв'язок з фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Аквапласт». Посадові особи ТОВ «Аквапласт» не оскаржували висновки акту від 19.04.2013 року №1077/22.2-11/30927520
Таким чином, ТОВ «Аквапласт» неправомірно віднесено до складу витрат за 2013 року (ряд. 06.2 «Витрати на збут») 2409808 грн.
Також, перевіркою встановлено списання у виробництво (Дт-23 Кт-201) пляшок у загальній кількості 110811406 од. Загальною вартістю 65934848,57 грн.
В отриманій готовій продукції (Дт-26 Кт-23) - 110590226,00 одиниць пляшок, тобто 99,8% від кількості пляшок списаних у виробництво та вартість яких віднесено до виробничої собівартості реалізованої в подальшому продукції. Таким чином, у собівартості реалізованої продукції складова вартості використаних пляшок складає 65 802978,00 грн. (65934848,57 х 99,8%).
Перевіркою встановлено списання у виробництво (Дт-23 Кт-201) пробок для пляшок у загальній кількості 110897848 од. Загальною вартістю 7827804,06 грн. З погляду на те, що в отриманій готовій продукції (Дт-26 Кт-23) - 110590226 од. пляшок можливо зробити висновок про використання у виробництві готової продукції лише 110590226 пробок, тобто 99,8% від загальної вартості списаної на собівартість готової продукції. Таким чином, у собівартості готової продукції складова вартість використаних пробок для пляшок складає 7812148,45 грн. (7827804,06 x 99,8%).
Перевіркою встановлено списання у виробництво (Дт-23 Кт-201) води питної у загальній кількості 201317 куб.м (201317000 л) загальною вартістю 809294,34 грн. В отриманій готовій продукції (Дт-26 Кт-23) 194613834 літрів води, різниця становить - 6703166 літрів води.
Перевіряючими зроблено висновок про використання у виробництві готової продукції 96,7% питної води від загальної кількості списаної на собівартість готової продукції. Таким чином, у собівартості готової продукції складова вартості питної води складає 782587,63 грн. (809294,34 грн. X 96,7%).
На підставі вищенаведеного, матеріальна складова у собівартості виробленої продукції (Дт-23 Кт-20, Дт-26 Кт-23) - 174232,05 грн., а саме:
- пляшки 65934848,57 - 65802978,84 = 131869,73 грн.
Таким чином, собівартість виробленої та реалізованої продукції у 2013 році (стр. 05.1 Декларації) завищено на 174232,05 грн. вартості сировини виробництво готової продукції з якою не підтверджено документально.
Крім того, в ході перевірки було встановлено, що за договором №32 від 03.01.2012 року ТОВ «Аквапласт» (покупець) та ТОВ ВКП «СДТ» (код 31270925, постачальник) укладено договір про наступне :
1.1 Постачальник зобовязується поставляти й передати у власність покупцеві предмет договору для використання його у господарській діяльності, а покупець зобовязаний прийняти предмет договору й оплатити його вартість.
1.2 Предметом даного договору є кришки для пляшок та ручки для пляшок.
2.1 Товар зазначений у пункті 1.2 даного договору постачається покупцеві партіями
2.2 На кожну партію складається специфікація, у якій вказується асортимент товару, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість партії товару, а також строк поставки.
3.3 Сплата за товар у розмірі 100% від вартості товару здійснюється по факту поставки, але не пізніше 3 банківських днів з моменту поставки товару згідно п.4.1 даного договору.
4.1 Товар зазначений у пункті 1.2 даного договору постачається на умовах DDU - склад покупця відповідно до Инкотермс - 2000, що має на увазі надання товару постачальником у розпорядження покупця за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Макарова, 8д. За згодою сторін можлива поставка на умовах ЕХW склад постачальника відповідно до Инкотермс - 2000.
5.1. Якість товару , що постачається, відповідає діючим стандартам, пропонованим до даного виду товару і підтверджується сертифікатом якості й санітарно-епідеміологічним висновком, копії яких видаються покупцеві при передачі товару.
9.1 Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012 включно, а в частині не виконаних зобовязань - до повного їх виконання.
За отримані ТМЦ на розрахунковий рахунок ТОВ ВКП «СДТ» на протязі 2013 року було здійснено перерахування грошових коштів від ТОВ «Аквапласт» на загальну суму 3943580,92 грн. Станом на 01.01.2014 року заборгованість між ТОВ ВКП «СДТ» та ТОВ «Аквапласт» відсутня. Отримана сировина використана для власного виробництва.
ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровську з метою вручення наказу та направлення на перевірку за період з 30.04.2011 року по лютий 2015 року, 12.02.2015 року було здійснено вихід на податкову адресу підприємства ТОВ «ВКП» СДТ». За результатом виходу встановлена відсутність посадових осіб ТОВ «ВКП» СДТ за податковою адресою.
Виходячи з аналізу даних інформаційних ресурсів податкових органів, а саме: АІС «Реєстр платників податків» ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, ЦБД ПДС ДПА України, реєстрація даних у ЄРПН, АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України» встановлено що ТОВ «ВКП» СДТ» здійснювало безтоварні операції по придбанню товарів (робіт, послуг) від підприємств-постачальників та їх подальшої реалізації підприємствам-покупцями, які в дійсності не придбалися вказаними підприємствами, а лише полягали в документальному їх оформленні (шляхом складання договорів, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних та інших документів), з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів.
В ході перевірки , згідно наданих підприємством документів, встановлено придбання ТОВ «Аквапласт» у ТОВ «ВКП» СДТ» протягом січня-квітня 2013 року, але згідно проведеного аналізу ІС Податковий блок, ЄРПН встановлено що ТОВ «ВКП» СДТ»Ф протягом 2012 року січень - серпень 2013 року взагалі не придбавало такий товар у будь-якого постачальника.
ТОВ «ВКП» СДТ» (31270925), основний вид діяльності - виробництво тари з пластмас. Згідно аналізу баз даних системи «Співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів», яка міститься в АІС «Податковий Блок» основним постачальником сировини, яка використовується для виготовлення виробів із пластмаси є ТОВ «ЕРА-ПЛАСТ» (38432256).
Згідно аналізу бази даних ІС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «ЕРА-ПЛАСТ» є імпортером, але номенклатура імпортованого товару вказана в ГТД, відрізняється від товару, який було поставлено на ТОВ «ВКП» СДТ», або у коді УКТЕЗД вказано тільки перші чотири цифри, що унеможливлює ідентифікувати ввезений товар.
Згідно аналізу податкових накладних зареєстрованих у ЄРПН, ТОВ «ЕРА-ПЛАСТ» не придбавало товари поставлені на ТОВ «ВКП» СДТ» на території України, тому що податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.
Таким чином, простежується обрив ланцюга придбання та продажу по номенклатурі товарів, що свідчить про нереальність здійснення господарських операцій. Крім того, умова відсутності первинних документів та посадових осіб за юридичною адресою ТОВ «ВКП» СДТ», які могли б надати пояснення стосовно фінансово-господарської діяльності підприємства, свідчить про неможливість встановлення джерел придбання реалізованої продукції (робіт, послуг).
Виходячи з вищенаведеного, перевіряючи дійшли висновків, що ТОВ "ВКП" СДТ" здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.
Отже, ТОВ «Аквапласт» порушено п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п.п.138.5.2.п.138.5, п.138.6. ст. 138 Податкового кодексу України у зв'язку з віднесенням до складу витрат - витрат не пов'язаних з провадженням господарської діяльності, вартість сировини начебто придбаної у ТОВ «СДТ» у розмірі 3286318,87 грн.
ТОВ «Аквапласт» у 2013 році оприбуткувало на рахунку 201 сировину для власного виробництва, яку начебто придбало у ТОВ ВКф «СДТ». Оскільки ТОВ «ВКП «СДТ» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру, контролюючим органом зроблено висновок що, ТОВ «Аквапласт» отримало ТМЦ невідомого походження загальною вартістю 3943582,64 грн.
Встановлено заниження задекларованих ТОВ «Аквапласт» показників у рядку 03 ІД Декларацій «інші доходи» на суму вартості безоплатно отриманих ТМЦ - 3943582,64 грн.
Також, під час перевірки встановлено, що ТОВ «Аквапласт» віднесло до складу податкового кредиту у відповідні місяці суми ПДВ від вартості придбаних у ТОВ «Пірог» (код ЕДРПОУ 38299157) рекламних послуг (розділ 3.2.1 даного акту).
Згідно наданих до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС податкових декларації з податку на додану вартість платником враховано у складі податкового кредиту наступні суми ПДВ:
Документальною перевіркою встановлено, що ТОВ «Аквапласт» віднесло до складу податкового кредиту у відповідні місяці суми ПДВ від вартості придбаних у ТОВ ВКП «СДТ» код 31270925 кришки та ручки для пляшок.
У зв'язку з наведенням у розділі 3 даного висновку інформації стосовно здійснення ТОВ ВКП «СДТ» діяльності, спрямованої на проведення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру, вбачається штучне формування ТОВ «ВКП» СДТ» ризикового податкового кредиту для його подальшого розповсюдження, та згідно п. 185.1. ст. 185, ст.186, пп. а п. 187.1 ст.187, п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України. Неможливо підтвердити факт реалізації придбаних товарів (робіт, послуг) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 на адресу ТОВ «Аквапласт» та відповідно п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4 ст.201, п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України неможливо підтвердити факт придбання товарів (робіт, послуг) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що обєктом оподаткування є певні операції між конкретними субєктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Поряд з цим, саме такі підстави можуть свідчити про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що в свою чергу в певній мірі свідчить про реальність таких операцій.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів/послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
При цьому, відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також, належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Надаючи оцінку доводам позивача про правомірність відображення в податковому обліку сум податкового кредиту по операціям із зазначеними контрагентами, суд зазначає наступне.
На підставі вищенаведених первинних документів контролюючий орган дійшов висновку про не підтвердження господарських операцій такими документами, виявив порушення вимог законодавства при складанні первинних документів. Інших документів під час перевірки та до винесення оскаржуваних рішень платником податків не надано.
Враховуючи встановлення актами перевірок контрагентів обставин, які свідчать про можливий ризик встановлення факту нереальних операцій або недостатнє оформлення первинних документів, суд вважає за необхідне приділити увагу встановленню кола доказів на підтвердження або спростування таких обставин.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Проте, згідно пунктів 201.1, 201.2 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Встановлена форма податкової накладної, затверджена наказом ДПА України від 21.12.2010 року №969 передбачає зазначення прізвища особи, яка склала податкову накладну.
Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Якщо товар доставляється вантажним автомобілем, то таким документом є товарно-транспортна накладна за формою №1-ТН, затвердженою Наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року №448/346. У ній повинні бути відмітки відправника товару (щодо відвантаження товару) та його отримувача (стосовно фактичного отримання товару).
Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі - Правила), визначено наступні поняття:
товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна (далі ТТН) - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи;
транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов'язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Згідно статті 11 Наказу Міністерства транспорту України від 5 листопада 2001 року №763, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2001 року за №986/6177 «Про внесення змін і доповнень до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.
Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.
Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.
Оформлення перевезень вантажів ТТН здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
Після прийняття вантажу, згідно з ТТН, водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр ТТН залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
У тих випадках, коли в ТТН немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної).
У цих випадках в ТТН зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого ТТН вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил.
Якщо відповідно до договору, продавець несе зобов'язання організувати перевезення товарів, а саме для перевезення вантажів на конкретний маршрут він укладає договір перевезення від свого імені з третьою особою.
Надаючи оцінку наведеним позивачем доказам, суд зазначає наступне.
Щодо відносин з ТОВ «ВКП «СДТ». Зі змісту акту вбачається, що сировина, що придбана позивачем у ТОВ «ВКП «СДТ» за перевіряємий період, яка облікована на рахунку 201, має нібито невідоме походження, у зв'язку з чим, підлягає відображенню у показниках податкової звітності з податку на прибуток у складі валових доходів як безоплатно отриманий товар.
Як вбачається з матеріалів справи, 03 січня 2012 року ТОВ «Аквапласт» для здійснення господарської діяльності з ТОВ «ВКП «СДТ» уклало з договір №32, згідно умов якого ТОВ «ВКП «СДТ» (постачальник) на адресу ТОВ «Аквапласт» (покупець) поставлено та передано у власність покупцеві товар, для використання його у господарської діяльності, позивач же прийняв цей товар та сплатив постачальнику його вартість. Предметом договору поставки є преформи, кришки та ручки для пляшок. Згідно п.1.2 договору, зазначений товар на адресу покупця постачався окремими партіями. Загальна сума поставленого товару за цим договором складає 3943582,64грн., в тому числі ПДВ - 20% на суму 657263,77 грн. Умови постачання товару DDU склад покупця відповідно Инкотермс - 2000 (вул. Макарова, 8 Д - фактичне місце господарської діяльності позивача).
Перевіркою встановлено проведення позивачем повного розрахунку за отриманий товар шляхом перерахування на протязі 2013 року грошових коштів від ТОВ «Аквапласт» на розрахунковий рахунок ТОВ «ВКП «СДТ» на загальну суму 3943580,92 грн.
Станом на 01.01.2014 року заборгованість між ТОВ «ВКП «СДТ» та ТОВ «Аквапласт» відсутня, а отримана сировина використана для власного виробництва.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту виконання сторонами своїх зобов'язань за наведеним договором позивач під час проведення перевірки надав усі первинні документи, що відображають факт здійснення відповідних господарських операцій. Документами, що пов'язані з предметом взаємовідносин, засвідчують відповідні операції, які не спростовуються перевіряючими, є: видаткові накладні, платіжні документи, податкові накладні, транспортні накладні про переміщення сировини тощо.
Походження сировини засвідчене документами, обумовленими п.5.1 договору, зокрема, сертифікатами якості.
Суд зазначає, що висновки перевіряючих про безоплатність отриманих товарів, які ТОВ «Аквапласт» використовувало у виробництві напоїв, а також про безтоварність господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «ВКП «СДТ», які зроблені на підставі того, що 12.02.2015 року ДПІ у Красногвардійському районі було здійснено виїзд на юридичну адресу ТОВ «ВКП «СДТ» та під час візиту встановлено відсутність посадових осіб контрагента та на використання даних АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України», без підтвердження наявності таких розбіжностей у показниках податкової звітності між обома суб'єктами господарювання, є неправомірними та такими, що не відповідають фактичним обставинам внаслідок того, що вони спростовуються відповідними первинними документами, наданими під час перевірки та аналізом норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, що дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язання іншого суб'єкта господарювання, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов'язаннях, при цьому, це стосується і податкових зобов'язань, оскільки, відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальністю особи має індивідуальний характер.
Отже, висновок контролюючого органу про виключення вартості виробів, придбаних у ТОВ «ВКП «СДТ», з показників податкової звітності ТОВ «Аквапласт» (зокрема, зі складу валових витрат та податкового кредиту), та збільшення валових доходів на вартість відповідних придбань (з урахуванням ПДВ), є безпідставним та неправомірним та таким, що порушує права платника податків.
Згідно з умовами договору виконавець періодично (щомісячно) протягом 2012 року надавав послуги, які зазначалися в додатках до цього договору, відповідно до п.4.1. договору, за висновками надання послуг протягом періоду сторонами підписувалися відповідні акти виконаних робіт.
Як було встановлено під час судового розгляду, під час проведення планової перевірки (2013 рік) позивач повідомив про те, що скориставшись нормами ст.50, п. 138.11 ст.138 Податкового кодексу України, при обчисленні показників податкової звітності по податку на прибуток не за перевірений, а вже за наступний звітний податковий період (зокрема, за 2013 рік) ТОВ «Аквапласт» врахувало у складі валових витрат вартість маркетингових послуг, що були отримані протягом 2012 року у ТОВ «АТБ-Маркет» в сумі 2409808грн. Підприємство виходило з наступного:
- по-перше, на дату подання податкової декларації за новий звітний податковий період (зокрема, за 2013 рік) відповідні послуги вже були належним чином засвідчені не тільки відповідними первинними, але й додатковими документами тощо (зокрема, актами виконаних робіт та відповідними звітами), які були надані позивачем в повному обсязі, про що свідчить відсутність зауважень перевіряючих з цього приводу;
- по-друге, спосіб відображення таких витрат у складі показників податкової звітності у новому наступному звітному податковому періоді відрізняється від способів, передбачених нормами ст.50 Податкового кодексу України, якими обмежені права платника податку подавати виключно уточнюючі розрахунки за період, який перевіряється або перевірявся.
Суд зазначає, що в акті перевірки відсутні будь-які зауваження або претензії з боку контролюючого органу щодо змісту, реквізитного складу та форми первинних і наданих для перевірки додаткових документів (в тому числі звітів, податкових накладних), якими оформлені відповідні господарські операції між ТОВ «Аквапласт» та ТОВ «АТБ-Маркет», передбачених нормами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також нормами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, та Порядком заповнення податкової накладної, затвердженим наказом Міністерства Фінансів України від 01.11.2011 року №1379.
Отже, висновок контролюючого органу, відносно нібито неправомірності відображення у складі показників податкової звітності нового звітного податкового періоду (2013 року) обсягів взаємовідносин з ТОВ «АТБ-Маркет» за 2012 рік в сумі 2409808 грн. є хибним та неправомірним.
Згідно ж-ор.рах.93 та декларації з податку на прибуток за 2013 рік позивачем враховано у складі витрат за 2013 року (рядок 06.2 «Витрати на збут») суму затрат у розмірі 118740,59 грн. за отриманими маркетинговими послугами від ТОВ «Рекламна група Пірог» на підставі наступних актів виконаних робіт:
Контролюючий орган вважає, що позивачем недостатньо підтверджено фактичність здійснення господарських операцій, а саме відсутність обсягу та одиниць виміру господарської операції, хоча під час проведення перевірки, перевіряючим були надані усі первинні документи, що підтверджують господарські операції та відповідні пояснення безпосередньо щодо проведення такого виду промоушен акцій як дегустація продукції.
В свою чергу, викладене спростовує окрему суб'єктивну думку перевіряючих, що ґрунтується на хибності висновків, на підставі яких за наслідками перевірки відповідні витрати помилково відраховані зі складу валових витрат підприємства та зі складу податкового кредиту по ПДВ.
Щодо завищення собівартісті виробленої та реалізованої продукції у 2013 році (втрати від браку в собівартості готової продукції (напоїв), суд зазначє наступне.
В розділі п.3.1.2. акту перевірки «Валові витрати» позивачем з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року задекларовано витрати у розмірі 217647743,00 грн.
Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємств за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року встановлено наступне.
Перевіркою відображених у рядку 05.1 СВ Декларацій «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» показників за перевіряємий період у загальній сумі 144964785,00 грн. встановлено, що позивач переважно здійснював операції з придбання преформ, поліетиленової плівки, ароматизаторів, харчових концентратів, поліетиленових кришок та ручок, клею, етикеток, послуг водопостачання, електроенергії для виробництва безалкогольних напоїв.
Зазначені показники за перевіряємий період у сумі 144964785,00 грн. встановлені на підставі таких документів: головна книга, журнали-ордери та обігові відомості по бухгалтерським рахункам, які підтверджені наданими до перевірки первинними документами (касові книги, прибуткові та видаткові ордери, банківські виписки по розрахунковим рахункам, прибуткові накладні, договори та інші); 301 «каса в національній валюті», 311 «Поточні рахунки в національній валюті», 312 «Інші рахунки в банку в національній валюті», 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 64 «Розрахунки за податками й платежами», 28 «Товари», 90 «Собівартість реалізації» встановлено завищення задекларованих позивачем у рядку 05.1 СВ Декларацій «Собівартість придбаній (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт послуг).
Отже, перевіркою встановлено списання у виробництві (ДТ-23 Кт201) пляшок у кількості 110811406 одиниць, загальною вартістю 65934848,57 грн.
В отриманій готовій продукції (Дт-26 Кт-23) - 110590226,00 одиниць, тобто в собівартості реалізованої продукції складова вартість використаних пляшок складає 65802978 грн. (99,8% від кількості списаних у виробництво пляшок).
Перевіркою встановлено списання у виробництво пробок для пляшок у загальній кількості 110897878 одиниць, загальною вартістю 7827804,06 грн. Враховуючи те, що отримана готова продукція складає 110590226 пляшок, відповідно в готовій продукції було використано 110590226 пробок (99,8% від загальної вартості списаної на собівартість готової продукції).
Отже, у виробництві готової продукції було використано 96,7% питної води від загальної кількості списаної на собівартість готової продукції. Матеріальна складова (втрати від браку) у собівартості виробленої продукції (Дт-23 К-т20. Д-т26 К-т23) - 174 232,05 грн., а саме:
- Пляшки - 65934848,57-65802978,84=131869,73 грн. (99,8% від кількості списаних у виробництво пляшок);
Виходячи з вище наведеного, відповідач вважає, що позивачем собівартість виробленої та реалізованої продукції за перевіряемий період завищено на суму у розмірі 174232,05 грн. від загальної вартості сировини, незважаючи на те що, зокрема, зазначена кількість втрат від браку допустима нормами, пов'язаними з технологічними процесами виготовлення продукції та відстежується прямий зв'язок зазначених втрат безпосередньо з такими процесами, які передбачені технічною документацією позивача.
Однак, ані під час перевірки, ані під час розгляду заперечень, перевіряючими не враховані норми діючого в Україні законодавства, які регулюють порядок відображення втрат від браку в бухгалтерському обліку і передбачені нормами П(С)БО № 16 «Витрати». Відтак, суд зазначає, що, посилаючись тільки на норми п.9 П(С)БУ 9, контролюючий орган проігнорував норми п.14 П(С)БО №16 «Витрати», відповідно яких до складу виробничої собівартості в складі інших прямих витрат передбачене віднесення зокрема втрат від браку, з яких складається вартість остаточно забракованої з технологічних причин продукції, які можуть бути спричинені рівнем розвитку техніки, пов'язаної з технологічними процесами виготовлення (випуску) продукції. Як зазначив представник позивача, під час перевірки ТОВ «Аквапласт» письмово повідомляло перевіряючих на їх письмовий запит про те, що підприємство виключно користувалось нормами технічно неминучого браку, передбаченими в технічній документації, а також технологічними умовами на виготовлення продукції.
Щодо твердження відповідача, про те, що позивачем під час перевірки не були надані документи що підтверджують норми технологічних втрат виробництва, слід зазначити те, що, як було встановлено в судовому засіданні, на запит контролюючого органу позивачем була надана відповідь, яка була отримана безпосередньо ревізором 11.03.2015 року за вих. №167/15, в якому були чітко передбачені обсяги виробничих втрат та встановлених на підприємстві норм калькулювання продукції. Також, слід зазначити те, що списання на собівартість продукції відповідних втрат від браку передбачене також особливостями калькулювання, встановленими і затвердженими підприємством, які в підтвердження зазначених втрат за 2013 рік також були надані перевіряючим, якими зазначена інформація була безпідставно залишена поза увагою.
Позивачем відповідно до вимог діючого законодавства України зазначені технологічні втрати на виробництві протягом перевіряємого періоду, належним чином засвідчені відповідними актами напрацювання технологічних втрат, долученими до матеріалів справи, складеними фахівцями ТОВ «Аквапласт» і дослідженими перевіряючими в ході перевірки.
Отже, враховуючи наведене, суд вважає висновки перевіряючих про завищення собівартості виробленої та реалізованої продукції у 2013 році на 174232,05 грн. внаслідок завищення вартості сировинни не мають жодних правових підстав, як наслідок, є неправомірними та такими, що порушують права суб'єкта господарювання.
Суд не погоджується із доводами контролюючого органу та висновками, викладеними у акті перевірки щодо не підтвердження фізичної та технічної можливості виконувати умови укладених договорів вищевказаними контрагентами ТОВ «Аквапласт», оскільки під час судового розгляду позивачем було підтверджено реальне здійснення господарських операцій ТОВ «Аквапласт» з вищевказаними контрагентами, надані належні докази факту надання послуг, наявності у підприємств-контрагентів необхідних умов для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси позивача, щодо порушення яких суд дійшов відповідного висновку та це підтверджується відповідними доказами.
Враховуючи викладені обставини та наявні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення, у звязку із чим, присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквапласт» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквапласт» за рахунок Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 487,20 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3