Справа № 810/3043/13-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Київ К/800/6260/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Ланченко Л.В., Рибченка А.О.,
при секретарі: Корецькому І.О.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014

у справі № 810/3043/13-а Київського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області (ОДПІ)

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ від 11.06.2013 № .

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції. посилаючись на порушення судом норм матеріального права, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 04.06.2013 № 734/1710/. Згідно з цим актом підприємство порушило норми пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, пунктів 201.4, 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України (ПК): завищено податковий кредит на загальну суму 368693,70 грн. у податковому обліку за лютий, листопад 2011 року, січень, лютий, березень 2012 року за нікчемними правочинами з поставки товарів від ТОВ «РТК-Груп», ТОВ «Дилема», ТОВ «Купідус Гранд». Висновок про нікчемність правочинів позивача із вказаними постачальниками обґрунтовано відсутністю у цих постачальників основних засобів (складських приміщень, транспортних засобів, обладнання), виробничих потужностей, трудових ресурсів, необхідних для здійснення поставки, порушенням кримінальної справи за фактом фіктивного підприємництва ряду юридичних осіб, серед яких вказано ТОВ ТОВ «Купідус Гранд», неподання податкової звітності.

За наслідками перевірки ОДПІ стосовно позивача прийняла податкове повідомлення-рішення від 11.06.2013 № про збільшення грошового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 105149,40 грн. за основним платежем та 52574,70 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

У судовому процесі встановлено, що за податковими накладними, виписаними ТОВ «РТК-Груп», ТОВ «Дилема», ТОВ «Купідус Гранд» за наслідками поставки позивачу товарів (послуг), позивач сформував податковий кредит у податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий, листопад 2011 року, січень, лютий, березень 2012 року.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 198.3 ст. 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 ст. 198 ПК).

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 ст. 201 ПК) сум витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Заперечуючи проти позову та доводячи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум податкового кредиту, задекларованих за податковими накладними, виписаними ТОВ «РТК-Груп», ТОВ «Дилема», ТОВ «Купідус Гранд», ОДПІ посилається на нікчемність правочинів поставки між цими постачальниками і позивачем. Як на підставу такого висновку ОДПІ вказує на обставини відсутності у вказаних постачальників основних засобів (складських приміщень, транспортних засобів, обладнання), виробничих потужностей, трудових ресурсів, необхідних для здійснення поставки, порушенням кримінальної справи за фактом фіктивного підприємництва ряду юридичних осіб, серед яких вказано ТОВ ТОВ «Купідус Гранд»; не виконанням вказаними постачальниками свого податкового обов'язку у частині подання податкової звітності та сплати податкових зобов'язань.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції на підставі оцінки доказів, а саме: видаткових та податкових накладних, рахунків на оплату, рахунків-фактур, платіжних доручень, виписок банку, - оцінка яких відповідає нормам ст. 86 КАС України, встановили факт поставки позивачу від ТОВ «РТК-Груп», ТОВ «Дилема», ТОВ «Купідус Гранд» товарів (запасні частини для машин і устаткування, яке використовується у сільському господарстві) і відповідно до встановлених обставин зробив юридично правильний висновок про правомірне декларування позивачем за наслідками господарських операцій з цими постачальниками податкового кредиту.

Вищенаведені норми ПК не ставлять у залежність право платника податку на податковий кредит від фактичної сплати сум податків до бюджету постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність операцій з придбання ним товарів (послуг) у судовому процесі не спростована. Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені. Будь-яких доводів з приводу того, що позивач був обізнаний зі станом виконання податкових зобов'язань ТОВ «РТК-Груп», ТОВ «Дилема», ТОВ «Купідус Гранд» ОДПІ не наводить, факт придбання позивачем запасних частин та використання ним їх у виробництві не спростовує. Разом з тим, відповідно до норми частини другої ст. 71 КАС України на ОДПІ як на суб'єкта владних повноважень покладено процесуальний обов'язок довести правомірність прийнятого стосовно позивача податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність цих висновків суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписЛ.В. Ланченко
підписА.О. Рибченко