Справа № 308/10605/15-а
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Лемак О.В.

при секретарі Ревачко І.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 Хасіб, 28.06.1989р.н. про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 Хасіб, 26 серпня 2015 року був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Княгиня» ОСОБА_3 прикордонного загону за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав.

Крім того, відповідач грубо та свідомо порушив законодавство України, а саме, ст. 25Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 9, Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року.

Враховуючи вищевикладене та з метою забезпечення вимог (законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України та охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні), на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» начальником ОСОБА_3 прикордонного загону було прийнято рішення примусово повернути за межі України відповідача.

Враховуючи, те, що відповідач документів які б надавали йому право офіційно вибути за межі території України немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, наявністю наміру будь яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, є всі підстави вважати, що відповідач всілякими можливостями буде ухилятися від виїзду за межі території України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 прикордонного загону ОСОБА_1 позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі,

Відповідач ОСОБА_2 Хасіб у судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, про задоволення позову з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2015 р. о 14 год. 25 хв., гр. ОСОБА_4 ОСОБА_2 Хасіб був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Великий Березний» ОСОБА_3 прикордонного загону за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав.

27.08.2015 року начальником ОСОБА_3 прикордонного загону відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення за межі України, однак відповідач грубо та свідомо порушив законодавство України, а саме, ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 9, Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року

Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

ч.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Частиною 2 ст. 8 КАС України передбачено обовязок суду застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 9 КАС України передбачено обовязок суду керуватися принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Згідно із ст. 3 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання жодна держава-сторона не повинна висилати, повертати чи видавати будь-яку особу іншій державі, якщо є серйозні підстави вважати, що їй там може загрожувати застосування катувань. Для визначення наявності таких підстав компетентні власті беруть до уваги всі обставини, що стосуються справи, включаючи, у відповідних випадках, існування в даній державі постійної практики брутальних і масових порушень прав людини.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що повернення особи до країни, де їй загрожує катування або нелюдське чи таке, що принижує людську гідність поводження чи покарання, буде порушенням ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, як встановлено в судовому засіданні відповідачу у країні походження Іраку може загрожувати небезпека за ознаками віросповідання та приналежності до певної етнічної групи, у звязку з чим він не може бути примусово видворений з України, тому позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.30, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-5, 256 ч.2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 Хасіб, 28.06.1989р.н. про примусове видворення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Лемак О.В.