Справа № 13/11А
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 876/908/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Малетич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у справі № 13/11А за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області - правонаступника державної податкової інспекції у м. Трускавець ,Управління Державного казначейства України у Львівській області за участю Прокуратури Львівської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення та відшкодування бюджетної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2004 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» звернулося в суд з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області - правонаступника державної податкової інспекції у м. Трускавець ,Управління Державного казначейства України у Львівській області за участю Прокуратури Львівської області у якому просило визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 20.08.04 № 361/23-0/23973113/5701. Прийняти рішення, яким зобов'язати відділення Державного казначейства у м. Трускавець здійснити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда» бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2 497 770 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.10.2004 року у справі №5/2920-19/354 позов задоволено та визнано недійсним податкове повідомлення-рішення від 20.08.2004 року №361/23-0/23973113/5701.

12.02.2007 року ДПІ у м. Трускавець звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 28.10.2004 року у справі №5/2920-19/354.

Постановою Господарського суду Львівської області від 25.05.2010 року вимоги Державної податкової інспекції у м. Трускавець Львівської області, що викладені в заяві про перегляд судового рішення Господарського суду Львівської області від 28.10.2004 року по справі №5/2920-19/354 за нововиявленими обставинами - задоволено. Скасовано постанову Господарського суду Львівської області від 28.10.2004 року по справі №5/2920-19/354. Прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Артеміда" (м. Трускавець) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Трускавець від 20.08.2004 року за №361/23-0/23973113/5701 та відшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ за червень 2004 року в сумі 2 497 770 грн. - відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 р. зазначену постанову від 25.05.2010 р. було залишено без змін.

При новому розгляді, суди першої та апеляційної інстанції погодились з позицією ДПІ щодо нікчемності договорів (виконання яких призвело до виникнення зобов'язань щодо відшкодування ПДВ з бюджету України), ухваливши відповідні рішення:

- Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2011 р. (справа №2а-8983/11/1370) та

- Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 р. (справа № 18011/12/9104).

Таким чином, у спорі щодо нікчемності договорів, а по факту - наявності чи відсутності тих саме "нововиявлених обставин", за новим розглядом, суди першої та апеляційної інстанції підтвердили нікчемність договорів між ТОВ "Фірма "Артеміда" та ТОВ "Лія-Сан".

21.01.2014 p., Вищий адміністративний суд України, задовольнив касаційну скаргу ТОВ "Фірма "Артеміда", Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2011 р. (справа № 2а-8983/11/1370) та Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 р. (справа № 18011/12/9104) - скасував, прийняв нове рішення яким - у задоволенні позову ДПІ відмовив повністю.

13 лютого 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Артеміда» подало заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Господарського суду Львівської області від 25.05.2010 року, у якій просило переглянути вищевказану постанову за нововиявленими обставинами, останню яку скасувати та прийняти нове рішення. Яким у задоволенні заяви ДПІ про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 28.10.2004 року по справі № 5/2920-19/354 за нововиявленими обставинами відмовити повністю. Стягнути з УДК у Львівській області на користь ТОВ «Фірма»Артеміда» бюджетну заборгованість з ПДВ за червень 2004 року в сумі 2 497 770,00 грн. Витрати ТОВ «Фірма»Артеміда» щодо судового збору відшкодувати за рахунок ДПІ у м. Трускавець.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» /м.Трускавець/ ,що викладені у заяві про перегляд постанови Господарського суду Львівської області від 25 травня 2010 року по справі № 13/11 А за нововиявленими обставинами задоволено повністю.

Постанову Господарського суду Львівської області від 25 травня 2010 року по справі № 13/11 А скасовано.

Прийнято нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20 квітня 2004 року № 361/23-0/23973113/5701 , видане Державною податковою інспекцією м. Трускавець.

Стягнуто з УДК України у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» /, п/р 1081 у філії «відділення Промінвестбанку «, м. Черкаси, МФО 354091/ бюджетну заборгованість з ПДВ за червень 2004 року в сумі 2497770 грн.

Стягнуто з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» судові витрати в сумі 243,60 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області оскаржила її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог зазначених у заяві. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що в матеріалах справи наявний висновок № 4336 судово-економічної експертизи по кримінальній справі № 181-0039, в якому зазначено, що операція по перерахуванню грошових коштів в сумі 10 206 405,00 грн., в тому числі ПДВ 1 701 067,50 грн., не може бути віднесена до господарської операції, яка направлена на отримання прибутку в контексті, визначеному п. 1.32 Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств»від 28 грудня 1994 року № 334/94-13Р. де зазначено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність осіб, що направлена на отримання доход) в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою, а п.п. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість»від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг ), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а відповідно до п.п. 7.4.4п.7.4 ст. 7 Закону, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Крім того, досудовим слідством встановлено, що ТОВ "Укрпаксервіс", фактично не придбавало та не експортувало в березні 2004 року добавку біологічно-активну "Суперпотентин-флора". Речовина невідомого хімічного складу, яка під виглядом добавки біологічно-активної "Суперпотентин-флора" була транспортована до Угорщини, не являється такою. Також, слідством встановлено, що жодне із підприємств-контрагентів Товариства "Укрпаксервіс" не сплатило податок на додану вартість, який заявлений ТОВ "Укрпаксервіс" до відшкодування.

Також, ПП "Будтехбізнес" визнано судом фіктивним підприємством, а ПП "Солтіс" та ТОВ "Медпроект" є підприємствами з ознаками фіктивності.

Інші додаткові обставини встановлено в ході досудового слідства по кримінальній справі № 181- 0039, яка знаходиться в провадженні СВ ПМ ДПІ у м. Львові за фактом вчинення службовими особами ТОВ фірма "Артеміда" замаху на заволодіння державним майном в особливо великих розмірах, шляхом службового підроблення, за ознаками злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 191 ч. 5, ст. 366 ч. 2 КК України. В ході розслідування даної кримінальної справи встановлено, що службові особи ТОВ "Медіфлора" в період з 03.03,2004 року до 07.04.2004 року склали договори купівлі-продажу та первинні документи між ТОВ "Лія-сан" та ГІП "Укрком-еервіс", згідно яких ТОВ "Укрком-сервіс" нібито поставило на замовлення ТОВ "Лія-сан" компоненти для виготовлення добавки біологічно активної "Суперпотентин- флора.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» в судове засідання на виклик суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду. Згідно п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 зазначеного Закону у випадку, коли за результатами звітного періоду сума податку на додану вартість має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України. Підставою для отримання відшкодування є дані податкової декларації за звітний період. Не відшкодовані платнику податку суми податку на додану вартість протягом передбаченого Законом терміну, вважаються бюджетною заборгованістю.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.07.2004р. позивач подав до ДПІ у м. Трускавець Уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2004р., згідно з яким сума ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету у зв'язку з виправленням помилки склала 2497770 гривень.

Згідно з п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п.7.5 ст. 7 названого Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Первинним документом, який підтверджує факт здійснення першої події є податкова накладна, яка згідно з п.п. 7.2.3 п.7.2 ст. 7 вищеназваного Закону, є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Таким чином, датою виникнення права платника податку на податковий кредит, відповідно до п.7.5 ст. 7 вищеназваного Закону, вважається дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).Податковий кредит, який вказаний ТзОВ «Артеміда» в Уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2004 p., виник внаслідок того, що позивачем було здійснено експорт біологічно-активної добавки «Суперпотентин-флора» на користь нерезидента «Monolux L.L.C.». Факт придбання позивачем зазначеної продукції підтверджується податковою накладною від 31.03.2003 р. №7, виписаною ТОВ «Лія-сан» та платіжними дорученнями, що підтверджують факт оплати в повному обсязі позивачем придбаного у ТОВ «Лія-сан» товару.

21.01.2014 p. Вищий адміністративний суд України, задовольнив касаційну скаргу ТЗОВ "Фірма "Артеміда", Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2011 р. (справа № 2а-8983/11/1370) та Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 р. (справа № 18011/12/9104) - скасував, прийняв нове рішення яким - у задоволенні позову ДПІ відмовив повністю, тобто своїм Рішенням підтвердив законність, реальність і правомірність господарських правовідносин ТзОВ «Артеміда» та ТзОВ «Лія-сан» щодо укладення і виконання договору між ТзОВ «Фірма «Артеміда» та ТзОВ «Лія-Сан» № 5/03/04 від 17.03.2004 року купівлі-продажу вказаного товару.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. № 166 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.07.1997р. за № 250/2054), якщо платник самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, то такий платник зобов'язаний подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, установлених статтею 15 Закону N 2181), уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, Одним уточнюючим розрахунком може бути виправлено помилки лише однієї раніше поданої декларації

Згідно із підпунктом 4.4.5 пункту 4,4 розділу 4 Порядку якщо в результаті виправлення помилок, допущених у попередніх звітних періодах, визначено суму ПДВ, яка зменшує податкові зобов'язання, тобто у зв'язку із виправленням помилок зменшується сума, яка підлягала сплаті до бюджету, та/або збільшується сума, заявлена до відшкодування з бюджету (заповнюється рядок 7.2 та/або рядок 7.3 уточнюючого розрахунку), то така сума прирівнюється до суми бюджетного відшкодування тільки в тому разі, якщо в уточнюючому розрахунку заповнено рядок 6.2 або рядок 6.2 та рядок 1.2,

Вищевказаний Уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2004р. був прийнятий податковим органом, отже він були визнаний відповідачем таким, що відповідає вимогам законодавства. В матеріалах справи відсутні будь-які докази факту неприйняття або повернення позивачу цього розрахунку.

Відповідно до п.8.1 ст. 8 Закону України "Про податок на додану вартість", платник податку, який здійснює операції з вивезення (пересилання) товарів (робіт, послуг) за межі митної території України (експорт) і подає розрахунок експортного відшкодування за наслідками податкового місяця, має право на отримання такого відшкодування , протягом ЗО календарних днів з дня подання такого розрахунку.

Відповідно до п.8.2, названого Закону для визначення суми експортного відшкодування згідно з пунктом 8.4 цієї статті до складу податкового кредиту включаються суми податку, фактично сплачені платником податку - експортером коштами у складі ціни придбаних товарів (робіт, послуг), у інших платників податку - постачальників таких товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат виробництва (обігу) або підлягає амортизації, починаючи з першого числа звітного місяця та закінчуючи днем подання розрахунку експортного відшкодування, включаючи такий день, а при ввезенні (імпортуванні) таких товарів (робіт, послуг) - суми податку, сплачені у такий самий період до бюджету у зв'язку із таким ввезенням (імпортуванням) або визначені у податковому векселі, виданому протягом такого місяця згідно з пунктом 11.5 статті І 1 цього Закону, але не погашеному до дня подання такого розрахунку.

Відповідно до п.8.4 даного Закону експортному відшкодуванню підлягає відсоток і податкового кредиту податкового періоду, розрахованого з урахуванням пункту 8.2 цієї статті, що має дорівнювати частці обсягів поставки товарів (робіт, послуг) на експорт у загальному обсязі оподатковуваних операцій з поставки товарів (робіт, послуг) такого податкового періоду (включаючи їх оподаткування при імпорті).

Згідно з п.8.6 ст. 8 названого Закону, експортне відшкодування надається протягом ЗО календарних днів, наступних за днем подання розрахунку експортного відшкодування.

З матеріалів справи вбачається ,що факт експорту товару позивачем підтверджується вантажною митною декларацією від 16.06,2004р. №702000001/4/005758, відповідно до якої товарно-матеріальні цінності (біологічно активна добавка «Суперпотентин-флора») експортована позивачем на користь нерезидента "Monolux LLC".

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у справі № 13/11А - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко

Повний текст ухвали складений 02 жовтня 2015 року.