Справа № 819/2283/15
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2283/15

27 серпня 2015 р.м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Подлісній І.М.

при секретарі судового засідання Дармограй Н.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про внесення змін у актовий запис, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її мама була ОСОБА_2 (до одруження ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженека с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, за національністю полька.

Також позивач зазначає, що в актовому записі про шлюб між ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_5, № 770 від 22.07.1983р. складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції в графі відомостей про наречену помилково зазначено національність «українка».

Також, в актовому записі про шлюб батьків ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_3 № 03 від 15 серпня 1947 р. складеному Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області в відомостях про наречену національність матері помилково вказана «українка».

В актовому записі про реєстрацію народження № 437 від 21.03.1958р. ОСОБА_1, складеного органом РАЦС м. Осінники Кемеровської області, Росія в графі національність матері теж помилково значиться «українка».

В актовому записі про реєстрацію народження матері ОСОБА_3 № 08 від 27.08.1926р. складеного Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області в відомостях про її батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - графи національностей відсутні.

Підтверджуючими документами про походження матері ОСОБА_3 та її національність є повна копія акту про шлюб її батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 складеному 14.11.1921р. в Римо-католицькій парафії в Лозовій, колишній Тернопільський повіт і воєводство.

Також у повній копії акту про народження моєї бабусі ОСОБА_9 зазначено, що він складений 02.05.1901р. в Римо-католицькій парафії в Лозовій, колишній Тернопільський повіт і воєводство.

У документах архівного фонду Тернопільського воєводського управління в Списках польського населення, яке проживало в с. Лозова Тернопільського повіту станом на 1921 рік значиться ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність.

Враховуючи, те, що мама позивачки ОСОБА_1 є полячкою, а походження дитини визнається за походженням її батьків, тому позивачка вважає, що її матір та відповідно і вона є також поляками, тому просить також внести зміни у актовий запис про шлюб №770 від 22 липня 1983 року у графі відомостей про наречену внести зміни з «українка» на «полька».

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити, а також подала клопотання про те, щоб справа за її позовом розглядалася в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав клопотання в якому просить слухати справу у відсутності представника та заперечень до позову не має, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку позивача, з'ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_1, звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції в Тернопільській області з заявою про внесення змін та доповнень до наступних актових записів.

- в актовий запис про шлюб №770 від 22.07.1983 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції в графі відомостей про наречену внести зміни з "українка" на "полька".

За результатами розгляду вищезазначеного звернення, позивачка отримала висновок відділу РАЦС Тернопільського МУЮ від 01.07.2015 року, яким їй відмовлено у задоволенні заяви про внесення змін, доповнень до актових записів.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи, а саме: копії акту про шлюб її батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 складеному 14.11.1921р. в Римо-католицькій парафії в Лозовій, колишній Тернопільський повіт і воєводство, копії акту про народження моєї бабусі ОСОБА_9 зазначено, що він складений 02.05.1901р. в Римо-католицькій парафії в Лозовій, колишній Тернопільський повіт і воєводство .

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1, щодо внесення змін в актовий запис про шлюб №770 від 22.07.1983 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції в графі відомостей про наречену внести зміни з "українка" на "полька", є підставними та такими що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі Закон №2398), цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Закону №2398, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно статті 9 Закону №2398, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2398 внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Згідно ч. 4 ст. 22 Закону №2398, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Враховуючи, що матір позивачки ОСОБА_1 є полячкою, а походження дитини визнається за походженням її батьків, тому суд вважає, що національність позивачки є полька.

Частиною 2 статті 300 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з положеннями статей 1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення.

Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах.

При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини.

До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 4 даного Закону відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примус громадян хоч би в якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У Постанові Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Відповідно до положень статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата у шлюбі, походить від батьків, які є подружжям.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

За приписами пунктів 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 вищезазначених Прави - на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до частини 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може, зокрема, прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вищевказаних обставин справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції про внесення змін в актовий запис є підставними та обґрунтованим, а відмова Відповідача у свою чергу є необґрунтованою та такою яка не знайшла свого документального підтвердження матеріалами справи.

керуючись ст. ст. 2, 11, 86, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області внести зміни у:

в актовий запис про шлюб №770 від 22.07.1983 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції в графі відомостей про наречену внести зміни щодо національності з "українка" на "полька".

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.

копія вірна

Суддя Подлісна І.М.