Справа № 2а/1570/4811/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/46906/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - Малиновський РВ Одеського МУ ГУ МВС) України в Одеській області, треті особи - ОСОБА_5, Державне казначейство України, про скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, у званні старшого лейтенанта міліції. Наказами начальника ГУ МВС України в Одеській області від 13 травня 2011 року № 611 та від 07 червня 2011 року № 245о/с його звільнено з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114). Вважаючи своє звільнення незаконним, просив суд визнати незаконним рішення в частині його звільнення за порушення дисципліни, скасувати вказані накази, поновити на посаді та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2012 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано накази начальника ГУ МВС України в Одеській області від 13 травня 2011 року № 611 та від 07 червня 2011 року № 245о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, оперуповноваженого сектора карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області. Поновлено ОСОБА_4 на вказаній посаді і стягнуто з Малиновського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 червня 2011 року по день поновлення на посаді.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень суду апеляційної інстанції і залишення в силі рішення суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, вважає, що судами не взято до уваги норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС).

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, у званні старшого лейтенанта міліції.

Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області та від 07 червня 2011 року № 245о/с позивача звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення.

Підставою для видання зазначеного наказу став наказ начальника ГУ МВС України Одеській області від 13 травня 2011 року № 611 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Хмільницького ВМ Малиновського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, оскільки ним порушено службову дисципліну у зв'язку з не реєстрацією заяви про злочин громадянок ОСОБА_6 та ОСОБА_7, поданої 01 березня 2011 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, оскільки ним порушено службову дисципліну у зв'язку з не реєстрацією заяви про злочин громадянок ОСОБА_6 та ОСОБА_7, поданої 01 березня 2011 року.

Проте, таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов без належної оцінки доказів у справі.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як видно із змісту пункту 2 наказу № 611, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, грубе порушення вимог пунктів 2, 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про міліцію», що полягало у не реєстрації заяв про злочин в облікових документах, не прийнятті своєчасно по них рішення, невжитті оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинними законодавством, для розкриття цих злочинів, частини 2 статті 10 Закону України «Про міліцію», що виразилось у не повідомленні найближчого підрозділу міліції про звернення до нього громадян з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, не вжитті заходів до встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, пунктів 3.9, 3.17 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом МВС України від 14 квітня 2004 року №400, що полягало у не реєстрації заяви або повідомлення про злочин до ЖРЗПЗ або ЖРІЗ, не врученні заявникові талону-повідомлення про реєстрацію його заяви, пункту 2.2.10 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про злочин, інші правопорушення та події, затвердженої наказом МВС України від 04 жовтня 2003 року №1155, що виразилось у несповіщенні чергової частини відділу міліції про звернення громадян з заявами про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Кодексу честі працівника органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 04 січня 1996 року №18, що виразилось у проявленій нещирості при проведенні службового розслідування.

Підставою звільнення позивача став висновок службового розслідування від 26 квітня 2011 року, яким встановлено наступні обставини. 01 березня 2011 року до Хмельницького ВМ Малиновського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області звернулися громадянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були зареєстровані у журналі обліку відвідувачів та запрошених, із усною заявою про шахрайські дії громадянина ОСОБА_8 Працівники Хмельницького ВМ Малиновського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_4 документували заяви у вказаних громадянок, але в порушення вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про міліцію», заяви не були зареєстровані, про що стало відомо під час звернення громадянки ОСОБА_10 до відділу міліції з приводу результатів розгляду її заяви, яка була подана нею 01 березня 2011 року.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції допитав свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які, давши присягу, повідомили суд про те, що 01 березня 2011 року до Хмельницького ВМ Малиновського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області не подавали заяв про вчинення злочину.

Оцінюючи такі докази у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Зокрема, суд забезпечує докази допитом свідків (стаття 74 КАС України).

Тобто, факти викладені у висновку службового розслідування правильно перевірялись судом першої інстанції шляхом допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Проте, скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вказаним показанням свідків, які допитувались у встановленому законом порядку, правової оцінки не надав та не звернув уваги на те, що вони суперечать висновкам, викладеним в акті службового розслідування щодо суті дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 2 статті 227 КАС України).

Враховуючи наведене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак