Справа № 309/3893/15-а
Суддя: Савицький С. А.
Дата ухвалення: 2010-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/3893/15-а
Провадження № 2-а-1784/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2010 р. м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Савицький С.А.

при секретарі судового засідання Форкош Д.З.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС Глухівського ВДАІ ГУМВС України в Сумській області Валіта Анатолія Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що постановою інспектора ДПС Глухівського ВДАІ ОСОБА_3 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ст.122 ч.1 КУпАП. Згідно даної постанови 01.04.2010 року о 15 год.48 хв. на 217 км. автодороги КіптіГлухів-Бачівськ ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався із швидкістю руху 75 км/год. на ділянці дороги з дор.знаком 3.29 «обмеження швидкості руху 50 км/год, де ведуться дорожні роботи», перевищив швидкість руху на 25 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом Беркут 0512195 в патрульному режимі. Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування з наступних підстав. 01.04.2010 року близько 16 год. під час керування автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі Кіпті-Глухів-Бачівськ позивач був зупинений інспектором ДПС ОСОБА_3, який склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст..122 ч.1 КУпАП України через перевищення швидкості руху в зоні дії знаку 3.29 ПДР «обмеження швидкості руху 50 км/год». Позивач заперечує перевищення ним швидкості. Відповідно до п.12.6 «г» ПДР рух на вказаній дорозі дозволяється із швидкістю не більше 90 км/год. Додаткові ж обмеження можуть бути встановлені згідно з п.12.10 ПДР виключно у разі проведення дорожніх робіт разом з попереджувальним знаком 1.37 «дорожні роботи».На момент винесення постанови знаку 1.37 «дорожні роботи», встановлення якого вимагає п.12.10 ПДР разом із знаком 3.29 ні після, ні до нього встановлено не було. Навіть у випадку якби знак 3.29 «обмеження максимальної швидкості» було встановлено згідно з вимогами п.12.10 ПДР, то у відповідності до цього ж пункту у разі « коли дорожні знаки обмеження руху 3.29 та 3.31 встановлені без проведення дорожніх робіт або залишені після їх завершення, водій не може бути притягнутий до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху». Позивач часто їздить в цьому напрямку і йому відомо, що на цій ділянці дороги колись дійсно проводилися дорожні роботи, але вони вже приблизно два роки як завершені, на момент винесення постанови дорожні роботи ні до встановленого знаку, ні після нього не проводились. Крім того з огляду на положення ст..251 КУпАП, оскільки дана норма має імперативний характер щодо використання тільки тих технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, вимірювач швидкості «Беркут» не може бути використаний як доказ по справі. В порушення вимог ст.285 КУпАП інспектор ДПС не вручив позивачу постанову по справі про адміністративне правопорушення, чим позбавив його права своєчасно її оскаржити. Про існування даної постанови позивач дізнався лише 19.07.2010 року після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового її виконання. Постанова надіслана до відділу ДВС з пропущенням встановленого строку для її виконання. Позивач просить поновити строк для оскарження постанови.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на наведені в заяві обставини, просила суд його задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини неявки в судове засідання суду не відомі.

Виходячи з наявних доказів у справі суд вважає за можливе на підставі ст. 128 ч. 4 КАС України справу вирішувати без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України, відповідач на пропозицію суду в ухвалі від 29.07.2010 р. не подав письмових заперечень з посиланням на докази якими б доводив такі заперечення, що дає підстави суду вирішувати справу на основі наявних доказів.

Постановою інспектора ДПС Глухівського ВДАІ ОСОБА_3 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ст.122 ч.1 КУпАП. Згідно даної постанови 01.04.2010 року о 15 год.48 хв. на 217 км. автодороги Кіпті Глухів Бачівськ ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався із швидкістю руху 75 км/год. на ділянці дороги з дор.знаком 3.29 «обмеження швидкості руху 50 км/год, де ведуться дорожні роботи», перевищив швидкість руху на 25 км/год.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оскаржувана постанова винесена на підставі ч. 6 ст. 258 КУпАП, згідно якої адміністративне правопорушення повинно бути зафіксоване за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів з функціями фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тому, оскільки показання технічного приладу Беркут 0512195 не містить функції фіксації будь-яким з зазначених вище способів факту перевищення швидкості руху, як в даному випадку, тому зафіксована приладом та зазначена в постанові швидкість руху не може бути достовірною та належним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.ст.10-15 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні. Проте таких документів позивачу надано не було.

КУпАП закріплений принцип, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Однак всупереч цьому інспектор ВДАІ в постанові не зазначив мотиви відхилення заперечень позивача.

Жодних доказів вини позивача у скоєнні правопорушення, крім власної заяви інспектора, у постанові про адміністративне правопорушення не зафіксовано.

Згідно ст. 71 ч 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом ( посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Враховуючи, що позивач отримав копію постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.04.2010 року лише після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної постанови, і позбавлений був можливості у встановлений законом строк оскаржити її, пропущений строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідачем не подано суду заперечень і доказів, які б спростовували доводи позивача щодо обставин, які викладені в позовній заяві.

За наведених обставин поданий позов є підставний і обґрунтований, а тому підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. ст.6,18,71,104, 128, 138,156-163,171-2, 81 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Постанову інспектора ДПС Глухівського ВДАІ ГУМВС України в Сумській області Валіта Анатолія Олександровича, винесену 01.04.2010 року серії ВМ №120071 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. на ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_4