Справа № 821/1322/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1322/15-а

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Кравченка П.Г.;

представників позивача - Аверяновій С.Б., Копиловій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Південна Біопаливна Компанія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним, скасування наказу та визнання незаконними дій, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Південна Біопаливна Компанія» (далі - позивач, ТОВ «Південна Біопаливна Компанія») звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області) та згідно заяви про збільшення позовних вимог (а.с.27-30) просило наступне:

- визнати протиправним та скасувати наказ №78 від 16 квітня 2015 року «Про проведення фактичної перевірки" щодо дотримання суб'єктами господарювання вимог чинного законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів на виконання наказу Державної фіскальної служби України від 14 квітня 2015 року №271 «Про індикативні показники доходів на 2 квартал 2015 року»;

- визнати незаконними дії щодо проведення фактичної перевірки за результатами якої був складений акт № 2/21/37554036 від 22 квітня 2015 року «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами».

В обґрунтування позову зазначено, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для винесення спірного наказу, чим порушено вимоги п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, а саме, у наказі не зазначено, що саме було підставою для призначення перевірки або письмове звернення покупця, або отримана в установленому порядку інформація про порушення законодавства.

Крім того, позивач вважає, що він не є суб'єктом, який підпадає під дію Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що також свідчить про протиправність наказу про проведення фактичної перевірки і дій щодо її проведення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року позов - задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 16 квітня 2015 року № 78 «Про проведення фактичної перевірки».

Визнав протиправними дії ГУ ДФС у Херсонській області по проведенню фактичної перевірки ТОВ «Південна Біопаливна компанія», за результатами якої складено акт від 22 квітня 2015 року № 2/21/37554036 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами».

В апеляційній скарзі ГУ ДФС у Херсонській області ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального права, не дослідженням усіх обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та просить ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, на наступних підставах.

Так, матеріалами справи встановлено, що 14 квітня 2015 року Державною фіскальною службою України був прийнятий наказ №271, пунктом 13.2, якого було зобов'язано начальника ГУ ДФС у Херсонській області забезпечити проведення фактичної перевірки ТОВ «Південна Біопаливна Компанія» щодо дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу спирту при здійсненні операцій із компонентами моторного палива альтернативного (а с.63).

Крім того, до Державної фіскальної служби України надійшла інформація від Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання управління класифікації товарів, яка була викладена в листі від 17 березня 2015 року №541/99-99-25-04-03-18 про те, що згідно з УКТЗЕД товарів «компонент моторного палива альтернативного (КМПА)», що виробляють відповідно до ТУ У 24.6-9:2007 та «біоетанол», що виробляють відповідно до ДСТУ 7166:2010 можливо розглядати в товарній позиції 2207 УКТЗЕД (якщо вміст етилового спирту становить менш як 80 об.%) (а.с.62).

На виконання вищевказаного наказу Державної фіскальної служби України 16 квітня 2015 року ГУ ДФС у Херсонській області прийнято наказ № 78 «Про проведення фактичної перевірки» та видано посадовим особам направлення на перевірку (а.с.8,39).

Призначаючи дану перевірку, контролюючий орган керувався ст.75, п.80.2.3, п.80.2.5 ст.80, ст. 81 Податкового кодексу України і метою її проведення було дотримання ТОВ «Південна Біопаливна Компанія» вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, кон'ячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.

22 квітня 2015 року, в день проведення перевірки, керівник ТОВ «Південна Біопаливна Компанія» отримала примірник направлення на проведення перевірки та копію наказу від 16 квітня 2015 року №78 та допустила перевіряючих до перевірки (а.с.61).

Відповідно до висновків акту про результати фактичної перевірки ТОВ «Південна Біопаливна Компанія» здійснено реалізацію спирту етилового у вигляді КМПА без наявності ліцензії на право оптової торгівлі спиртом, чим порушено вимоги ч.1 ст.14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а.с.34-38).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у контролюючого органу були відсутні підстави для призначення фактичної перевірки ТОВ «Південна Біопаливна Компанія», визначених п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню і як наслідок дії щодо проведення перевірки також є протиправними.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам даної статті, з огляду на наступне.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Фактичною вважається перевірка, що проводиться за місцем фактичного здійснення платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника.

Така перевірка проводиться органом ДФС щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначено порядок проведення фактичної перевірки.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Вона може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема:

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України);

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу(п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України).

Умови та порядок допуску посадових осіб органів ДПС до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок передбачено ст. 81 Податкового кодексу України.

Посадові особи органу ДФС мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених Податковим кодексом України, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, встановлених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, зазначених у направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, платнику податків цих документів або пред'явлення зазначених документів, оформлених з порушенням вимог, встановлених п. 81.1 ст. 81 цього Кодексу, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу ДПС до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначено вище, не дозволяється.

У разі відмови платника податків у допуску посадових осіб органу ДФС до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Податковий контроль, згідно п. 61.1, п. 61.2 ст. 61 Податкового кодексу України, це - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Таким чином, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, постанова від 24 грудня 2010 року (справа за позовом ТОВ «Foods and Goods LTD» до ДПІ у Калінинському районі м. Донецька), саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відповідно до викладеного, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а, отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки її проведення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суду дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Південна Біопаливна Компанія» щодо скасування наказу.

Переходячи до питання правомірності прийняття контролюючим органом наказу про проведення фактичної перевірки, колегія суддів бажає зазначити наступне.

Суд першої інстанції, вважаючи спірний наказ протиправним, виходив із того, що висновок ГУ ДФС у Херсонській області про здійснення ТОВ «Південна Біопаливна Компанія» виробництва і реалізації підакцизних товарів є помилковим.

На думку суду першої інстанції, лист Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Управління класифікації товарів ДФС України від 17 березня 2015 року, на якому ґрунтується такий висновок відповідача, суперечить висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27 жовтня 2014 року № 11937/14-34/11964/14-53, який це спростовує.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з тим, що це позбавляє контролюючий орган призначити фактичну перевірку та в процесі її проведення встановити наявність або відсутність з боку платника податків порушень.

Крім того, в матеріалах справи відсутня інформація, що на момент прийняття ГУ ДФС у Херсонській області рішення про призначення фактичної перевірки у контролюючого органу були документи, які підтверджували факт, що позивач не є платником акцизного податку і здійснює діяльність, яка не є ліцензійною.

Не є, на думку колегії суддів, обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що інформація, яка надійшла від Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Управління класифікації товарів ДФС України не може слугувати підставою для призначення фактичної перевірки, така підстава передбачена п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Щодо позовних вимог ТОВ «Південна Біопаливна Компанія» про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки за результатами якої був складений акт, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В адміністративному суді можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (тобто правові акти), що призводять до виникнення юридичних наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків у певних осіб.

Дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинюватися таким суб'єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

Втім, як встановлено матеріалами справи, посадові особи контролюючого органу були допущені до проведення фактичної перевірки і діяли в процесі її проведення в межах наданої податковим законодавством компетенції.

Діяльність контролюючого органу із оформлення результатів перевірки, зокрема із складання акту перевірки та формування його змісту не може порушувати права та/або охоронювані законом інтереси особи в публічно-правових відносинах. В зв'язку з цим, відсутні підстави для задоволення зазначеної частини позову.

Позивач на підтвердження своєї правової позиції посилався на висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) про те, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої.

Колегія суддів вважає, що висновок щодо застосування норм права, викладений у рішенні Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року, на якому побудована правова позиція апеляційного суду, не суперечить висновку щодо застосування норм права, який викладений в рішенні Верховного Суду України від 27 січня 2015 року.

Обидва висновки встановлюють право платника податків оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки.

Але, якщо при проведенні фактичної перевірки у платника податків є передбачене законодавством право не допускати контролюючий орган до проведення такої перевірки, то при проведенні невиїзної перевірки таке право у платника податків відсутнє, що тягне за собою обов'язок контролюючого органу ознайомлювати суб'єкта перевірки з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до абз.2 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і це, відповідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Південна Біопаливна Компанія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним, скасування наказу та визнання незаконними дій - відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова