Справа № 2а-3026/10/0970
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 876/8198/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Державної служби охорони при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у справі за позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до управління Державної служби охорони при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2010 року Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Івано-Франківське ОВ ФСЗІ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило стягнути з управління Державної служби охорони при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області (далі - УДСО) адміністративно-господарські санкції в розмірі 329047,32 грн. та пеню в розмірі 13227,14 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у справі № 2а-3026/10/0970 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню в розмірі 270212,75 грн.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскільки законодавство ставить певні обмеження щодо можливості прийняття на службу до Державної служби охорони, то така не може нести відповідальність за правопорушення, якого не могло уникнути в силу об'єктивних обставин. При цьому апелянт зазначає, що УДСО не може бути здійснено працевлаштування інвалідів на посадах охоронників, так як ці підрозділи займаються виключно охоронною діяльністю і не можуть займатися будь-якою іншою діяльністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги Івано-Франківського ОВ ФСЗІ, суд першої інстанції виходив із того, що у 2009 році середньооблікова кількість штатних працівників УДСО становила 487 осіб (одиниць), з них 91 особа становила адміністративно-управлінський персонал, персонал господарського обслуговування та чергових пульту управління, а 396 осіб були задіяні на роботах з підвищеною небезпекою (робота в індивідуальних засобах захисту, охорона колективної та приватної власності, монтаж, ремонт і профілактичне обслуговування засобів охоронної сигналізації). А тому для відповідача норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році складав 19 (дев'ятнадцять) штатних працівників.

При цьому судом з'ясовано, що впродовж 2009 року в УДСО працювало чотири особи, яким встановлена інвалідність.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем у 2009 році в не було працевлаштовано 15 осіб, яким встановлена інвалідність, а не 19, як зафіксовано позивачем в акті перевірки за № 214 від 27.07.2010 року.

Оскільки, відповідачем у 2009 році не було працевлаштовано 15 осіб, яким встановлена інвалідність, то відповідач, в силу вимог частини 4 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», зобов'язаний був у строк до 15 квітня 2010 року самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції за робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів і не зайняті ними, в розмірі половини середньої річної заробітної плати у відповідній установі, що становить 259770 грн. = (15 (кількість незайнятих робочих місць інвалідами) х 17318 грн. (середній річний розмір заробітної плати штатного працівника).

Відповідно розмір пені, нарахованої позивачем за порушення відповідачем термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, становить 10442,75 грн.

Загальна сума несплачених адміністративно-господарських санкцій та пені становить 270212,75 грн., що підтверджуються розрахунком заборгованості по сплаті адміністративного-господарських санкцій та пені. Тому суд прийшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

Даючи оцінку рішенню суду першої інстанції у частині, що оскаржена у апеляційному порядку, та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із такого.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХII) передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону № 875-ХII підприємства, установи і організації незалежно від форми власності зобов'язані щомісяця подавати місцевим центрам зайнятості адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

За змістом ст. 19 Закону № 875-ХII для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року № 420 затверджено форму звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій».

Інструкцією щодо заповнення форми звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», що затверджена зазначеним наказом, визначено, що у графі 15 форми звітності №3-ПН наводяться дані про можливість працевлаштування на вільне робоче місце (вакантну посаду) особи, що належить до окремої категорії громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, у рахунок річної броні, установленої місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад за поданням центрів зайнятості, відповідно до статті 5 Закону України «Про зайнятість населення», із змінами та доповненнями, а також інвалідів, пенсіонерів, студентів та інших. Наявність вільного робочого місця (вакантної посади) зазначається щодо кожної категорії громадян окремо під такими шифрами « 11» - інваліди.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2009 році середньооблікова кількість штатних працівників УДСО при УМВС в Івано-Франківській області становила 487 осіб (одиниць), з них 91 особа - адміністративно-управлінський персонал, персонал господарського обслуговування та чергових пульту управління, 396 осіб були задіяні на роботах з підвищеною небезпекою (робота в індивідуальних засобах захисту, охорона колективної та приватної власності, монтаж, ремонт і профілактичне обслуговування засобів охоронної сигналізації) (а.с.38, 46, 60).

Таким чином, для відповідача норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році складав 19 штатних працівників.

Як слідує з матеріалів справи, впродовж 2009 року в УДСО працювало чотири особи, яким встановлена інвалідність, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується належним чином завіреними копіями витягів із трудових книжок, належних вказаним особам, довідками МСЕК про встановлення інвалідності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також пенсійними посвідченнями згаданих осіб (а.с. 48-59).

При цьому судом встановлено, що УДСО не інформувало Івано-Франківський міський центр зайнятості Івано-Франківської області та Івано-Франківський ОВ ФСЗІ про наявність вакантних посад для інвалідів.

Частиною 1 ст. 20 зазначеного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Із системного аналізу зазначених норм апеляційний суд приходить до висновку, що Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 9 липня, 19 листопада 2013 року, 28 січня, 11 лютого, 8 квітня 2014 року (№№ 21-200а13, 21-397а13, 21-476а13, 21-485а13, 21-50а14 відповідно), яка в силу приписів ч. 2 ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015року у справі № 2а-3026/10/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук