Справа № 817/2847/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2847/15

05 жовтня 2015 року 16 год. 10хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача: представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дочірнього підприємства "Авіком Рівне"
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Авіком Рівне" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, в якій з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.08.2015 року №, №, №.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Пояснили суду, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, під час якої виявлено завищення платником податку витрат, що враховуються при обчисленні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств за 2014 рік та податкового кредиту з податку на додану вартість за червень, серпень, жовтень 2014 року, внаслідок включення до його складу витрат та сум ПДВ по господарських операціях з ТОВ "Тарма Груп", ТОВ "Продакт-Інвест", ТОВ "Фінанспромгаз ойл", ТОВ "Фінанспромгаз", які відповідач вважає безтоварними. Представники позивача з такими висновками контролюючими органу не погоджуються, вважають, що вони ґрунтуються на недостовірних та необ'єктивних даних. Зазначили, що операції по придбанню товарів у вказаних контрагентів фактично мали місце, що підтверджується усіма необхідними первинними та іншими документами, які було надано посадовим особам контролюючого органу під час перевірки.

Просять позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представники відповідача проти позовних вимог заперечили, на обґрунтування чого зазначили, що під час перевірки було встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1-п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні витрат, що враховуються при обчисленні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств, за 2014 рік на 2095024,00 грн. та завищенні податкового кредиту з податку на додану вартість за червень, серпень, жовтень 2014 року на 501873,00 грн. Причиною вказаних порушень відповідач вважає відсутність об'єктів оподаткування податком на прибуток підприємств та податком на додану вартість при придбанні товарів і послуг по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ "Тарма Груп", ТОВ "Продакт-Інвест", ТОВ "Фінанспромгаз ойл", ТОВ "Фінанспромгаз". Вказали, що для перевірки позивачем не було надано доказів транспортування, зберігання, прийняття та сертифікації товару, отриманого від вказаних контрагентів. Представники відповідача також пояснили, що зустрічними звірками контрагентів позивача було встановлено неможливість останніх здійснювати реальні господарські операції, внаслідок відсутності передачі товарів/послуг по ланцюгу постачання попередніми постачальниками.

В задоволенні позову просить відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено планову виїзну перевірку Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за наслідками якої складено акт від 26.05.2015 року №165/17-16-22-02/30559953 (т. 1 а.с. 11-70, 205-207).

Платником податків подано заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких контролюючим органом висновки акту залишено без змін (т. 1 а.с. 71-78, 208-211).

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

-від 09.06.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 1712823,75 грн., в тому числі 1370259,00 грн. за основним платежем та 342564,75 грн. за штрафними санкціями;

-від 09.06.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2980593,75 грн., в тому числі 2384475,00 грн. за основним платежем та 596118,75 грн. за штрафними санкціями;

-від 09.06.2015 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, задекларованого у податковій декларації за грудень 2014 року від 17.01.2015 року №, на 96844,00 грн. (т. 1 а.с. 79-81).

За результатами розгляду скарги платника податків в адміністративному порядку, контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 09.06.2015 року №, №, № відкликано, прийнято нові податкові повідомлення-рішення:

-від 19.08.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 471381,75 грн., в тому числі 377105,00 грн. за основним платежем та 94276,75 грн. за штрафними санкціями;

-від 19.08.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 611430,75 грн., в тому числі 489144,00 грн. за основним платежем та 122286,75 грн. за штрафними санкціями;

-від 19.08.2015 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, задекларованого у податковій декларації за грудень 2014 року від 17.01.2015 року №, на 12729,00 грн. (т. 1 а.с. 82-115).

За результатами розгляду скарги платника податків в адміністративному порядку, контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 19.08.2015 року №, №, № залишено без змін (т. 1 а.с. 116-121, 213-216).

В основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1-п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні витрат, що враховуються при обчисленні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств, за 2014 рік на 2095024,00 грн. та завищенні податкового кредиту з податку на додану вартість за червень, серпень, жовтень 2014 року на 501873,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств на 377105,00 грн. та з податку на додану вартість на 501873,00 грн., внаслідок включення до їх складу витрат та сум ПДВ по господарських операціях з контрагентами ТОВ "Тарма Груп", ТОВ "Продакт-Інвест", ТОВ "Фінанспромгаз ойл", ТОВ "Фінанспромгаз", які відповідач вважає безтоварними.

Суд вважає такі висновки контролюючого органу безпідставними та такими, що ґрунтуються не на фактичних обставинах справи, а на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, яка фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану, як ознака фактичного здійснення господарської операції та необхідність фіксування такої зміни у первинних документах кореспондує з нормами Податкового кодексу України, якими встановлено порядок формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Зокрема, згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз. 1). Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2).

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пункту 138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пункту 138.11, 138.12 цієї статті, пункту 140.1 статті 140 і статті 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пункті 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статті 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За змістом абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу вимог підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких визначена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В свою чергу, відповідно до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що Дочірнє підприємство "Авіком Рівне" з 02.08.2010 року зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку як платник податків та є зареєстрованим платником податку на додану вартість (т. 1 а.с. 12).

ТОВ "Тарма Груп" поставлено для позивача порошок мінеральний активований на загальну суму 29036,00 грн., ПДВ 4839,33 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними від 31.07.2014 року №ТГ0000288, №362 на суму 5149,20 грн., в тому числі ПДВ 858,20 грн., №ТГ0000289, №362 на суму 12950,00 грн., в тому числі ПДВ 2158,33 грн., від 18.08.2015 року №ТГ0000521, №187 на суму 10936,80 грн., в тому числі ПДВ 1822,80 грн.

Розрахунки за поставлені товари між сторонами проведені в повному обсязі.

Перевезення товарів здійснювалось автомобільним транспортом постачальника, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 31.07.2014 року №0002, від 18.08.2014 року №0003 (т. 1 а.с. 135-145).

Використання придбаних товарів у власній господарській діяльності здійснювалось платником податків шляхом їх подальшої реалізації наступним покупцям (т. 2 а.с. 26-29).

За результатами вказаних господарських операцій позивачем включено витрати у сумі 24197,00 грн. до складу витрат, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік та ПДВ у сумі 4839,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2014 року.

ТОВ "Продакт Інвест" поставлено для позивача порошок мінеральний активований на суму 17346,00 грн., ПДВ 2891,00 грн., що підтверджується видатковою та податковою накладними від 14.10.2014 року №ПІ-0000065, №23.

Розрахунки за поставлені товари між сторонами проведені в повному обсязі.

Перевезення товарів здійснювалось автомобільним транспортом постачальника, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 14.10.2014 року №0001 (т. 1 а.с. 146-150).

Використання придбаних товарів у власній господарській діяльності здійснювалось платником податків шляхом їх подальшої реалізації наступним покупцям (т. 2 а.с. 50-51).

За результатами вказаних господарських операцій позивачем включено витрати у сумі 144557,00 грн. до складу витрат, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік та ПДВ у сумі 2891,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

ТОВ "Фінанспромгаз" поставлено для позивача нафтопродукти на суму 1937599,51 грн., ПДВ 322933,25 грн., що підтверджується договором від 23.06.2014 року №73/06-НП, видатковою та податковою накладними від 23.06.2014 року №619, №210, актом приймання-передачі нафтопродуктів від 25.10.2015 року.

Розрахунки за поставлені товари між сторонами проведені в повному обсязі.

Перевезення товарів здійснювалось залізничним транспортом, що підтверджується залізничною накладною від 23.06.2014 року (т. 1 а.с. 167-180).

Використання придбаних товарів у власній господарській діяльності здійснювалось платником податків шляхом їх подальшої реалізації наступним покупцям (т. 2 а.с. 70-103).

За результатами вказаних господарських операцій позивачем включено витрати у сумі 1614666,00 грн. до складу витрат, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік та ПДВ у сумі 322933,50 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2014 року.

ТОВ "Фінанспромгаз ойл" поставлено для позивача нафтопродукти на суму 1027257,00 грн., ПДВ 171209,50 грн., що підтверджується договором від 18.07.2014 року №018/2014-НП, видатковою та податковою накладними від 25.10.2014 року №522, №121, актом приймання-передачі нафтопродуктів від 25.10.2015 року.

Розрахунки за поставлені товари між сторонами проведені в повному обсязі.

Перевезення товарів здійснювалось залізничним транспортом, що підтверджується залізничною накладною від 25.10.2014 року (т. 1 а.с. 151-165).

Використання придбаних товарів у власній господарській діяльності здійснювалось платником податків шляхом їх подальшої реалізації наступним покупцям (т. 2 а.с. 53-68).

За результатами вказаних господарських операцій позивачем включено витрати у сумі 441706,00 грн. до складу витрат, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік та ПДВ у сумі 171209,50 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Суд приходить до висновку, що надані позивачем для перевірки та у судове засідання документи є первинними в розумінні Податкового кодексу України та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідають усім необхідним вимогам законодавства та слугують належним підтвердженням фактичного здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами.

Суд відхиляє посилання відповідача на акт перевірки ТОВ "Тарма Груп" від 22.08.2014 року №2553/2655-2209/39184734, як на підставу для висновків про безтоварність господарських операцій позивача з даним контрагентом, оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2015 року по справі №826/17543/14, яка набрала законної сили, дії контролюючого органу щодо коригування вказаному платнику податків показників податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2014 року визнано протиправними (т. 2 а.с. 9-25).

Крім того, суд не враховує доводи відповідача щодо неприйняття податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, поданої ТОВ "Продакт Інвест", оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2015 року по справі №826/1609/15, яка набрала законної сили, такі дії контролюючого органу визнано протиправними (т. 2 а.с. 32-49).

За змістом частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд також не бере до уваги покликання відповідача на акти про результати перевірок ТОВ "Фінанспромгаз ойл" від 05.03.2015 року №190/26-55-22-08/39166537 та ТОВ "Фінанспромгаз" від 05.03.2015 року №188/26-55-22-08/37955837, як на підстави для висновку про безтоварність цих господарських операцій (т. 1 а.с. 218-237).

Зазначені акти перевірок містять висновки щодо неможливості підтвердження реальності господарських відносин з попередніми постачальниками з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків та як наслідок неможливості підтвердження реальності господарських відносин ТОВ "Фінанспромгаз ойл", ТОВ "Фінанспромгаз" з покупцями.

Разом з тим, суд вказує, що при дослідженні факту здійснення господарських операцій, які були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. Тому, в разі наявності в контролюючого органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Крім того, норми податкового законодавства не передбачають, що недотримання податкової дисципліни третіми особами є підставою для відповідальності платника податків, а частина 2 статті 61 Конституції України гарантує, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Висновки аналогічного характеру наведені у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 року в справі №21-47а10, які в силу вимог статті 244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судом під час розгляду та вирішення даної справи.

Практика Європейського Суду з прав людини, зокрема, рішення від 22.01.2009 року по справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03), також підтверджує такий підхід до вирішення податкових спорів, оскільки Судом зазначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню.

Таким чином, висновки відповідача щодо описаних порушень не знаходять свого підтвердження належними і допустимими доказами, а відтак є безпідставними та необґрунтованими.

За наведених обставин, податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.08.2015 року №, №, № підлягають визнанню протиправними та скасуванню судом, а позовні вимоги слід задовольнити повністю.

За змістом статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.08.2015 року № про збільшення Дочірньому підприємству "Авіком Рівне" грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 471381,75 грн., в тому числі 377105,00 грн. за основним платежем та 94276,75 грн. штрафних санкцій.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.08.2015 року № про збільшення Дочірньому підприємству "Авіком Рівне" грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 611430,75 грн., в тому числі 489144,00 грн. за основним платежем та 122286,75 грн. штрафних санкцій

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.08.2015 року № про зменшення Дочірньому підприємству "Авіком Рівне" розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, задекларованого у податковій декларації від 17.01.2015 року № за грудень 2014 року, на 12729,00 грн.

Присудити на користь позивача - Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у сумі 2191 (дві тисячі сто дев'яносто одна) грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.