Справа № 0870/9393/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/17703/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Бутенка В.І., Швеця В.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробничої компанії «Капітал-Трейд» (далі - ТзОВ «Торгово-виробничої компанії «Капітал-Трейд») про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за касаційною скаргою представника позивача на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року представник Фонду звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив стягнути з ТзОВ «Торгово-виробничої компанії «Капітал-Трейд» адміністративно-господарські санкції у розмірі 8318,18 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та 267,26 грн. пені за порушення термінів їх сплати.

Посилався на те, що відповідачем в порушення частини першої статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875-XII) не виконано нормативу створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, та не забезпечено їх працевлаштування.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «Торгово-виробничої компанії «Капітал-Трейд» на користь Фонду суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 8318,18 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2011 році. В іншій частині позову відмовлено.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своїм рішенням від 6 лютого 2014 року зазначену постанову окружного суду скасував та ухвалив нову про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Зазначає, що відповідач порушив вимоги статті 18 Закону № 875-ХII, оскільки звіти про наявність вакансій для інвалідів за формою № 3-ПН з грудня 2010 року по грудень 2011 року не подавав.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначається Законом України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875-ХІІ).

Відповідно до частин першої та другої статті 19 цього Закону ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, за 2011 рік середньооблікова численність працівників ТзОВ «Торгово-виробничої компанії «Капітал-Трейд» складає 11 осіб.

Виходячи з положень вище згаданого закону та численності працівників товариства у 2011 році, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становив 1 особу.

Не працевлаштування у зазначений період 1 інваліда не свідчить про порушення чинного законодавства у створенні робочих місць.

Статтею 18 Закону № 875-ХII (в редакції Закону України від 23.02.2006 року № 3483-IV) встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно встановлених судом апеляційної інстанцій обставин у 2011 році ТзОВ «Торгово-виробничої компанії «Капітал-Трейд» було створено робоче місце для працевлаштування інваліда та вживалися заходи для його працевлаштування.

При цьому, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Як убачається з матеріалів справи, ТзОВ «Торгово-виробничої компанії «Капітал-Трейд» інформувало центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад), шляхом подачі звітів за формою № 3-ПН, передбаченою Інструкцією щодо заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року № 420 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) за період з січня 2011 року по грудень 2011 року та річний звіт за формою № 10-ПІ за 2011 рік про зайнятість і працевлаштування інвалідів.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок суду не спростовують і не дають підстав вважати судове рішення такими, що ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

У зв'язку з тим, що відповідач створив робоче місце для інваліда, ужив усіх залежних від нього заходів для його працевлаштування, тому відносно нього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

В.В. Швець