Справа № 826/14496/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2015 року № 826/14496/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що дії відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві є незаконними, оскільки заходи забезпечення позову були скасовані, а відтак право заявника не може бути захищене шляхом повторного скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Водночас, існування арешту щодо належного позивачам майна обмежує їх законні права щодо вільного розпорядження майном.

У позовній заяві позивачі просять:

- зобов'язати начальника відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві скасувати арешт всього рухомого та нерухомого майна, накладений ВДВС Голосіївського РУЮ на майно позивача - 1 ОСОБА_5, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1;

- зобов'язати начальника відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві скасувати арешт всього рухомого та нерухомого майна, накладений ВДВС Голосіївського РУЮ на майно позивача - 2 ОСОБА_2, зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2;

- зобов'язати начальника відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві скасувати арешт всього рухомого та нерухомого майна, накладений ВДВС Голосіївського РУЮ на майно позивача - 3 ОСОБА_3, зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_3.

Представник позивачів в судове засідання не прибув, надавши до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

При цьому, представник відповідача зазначив, що надати матеріали виконавчого провадження, завершеного у 2009 році відділ не має можливості, оскільки відповідно до п. 9.9 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» №2274/5 від 25.12.2008 р., строки зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік, після чого вони підлягають знищенню.

Відповідно до ч.4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського управління юстиції у м. Києві 26.11.2009 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №16098481 з примусового виконання ухвали №2-11155/09, виданої 11.09.2009 р. Жовтневим райсудом м. Дніпропетровська про накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_6 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, накладення арешту на грошові кошти в межах 1132208,15 грн., що обліковуються на всіх рахунках ОСОБА_6, накладення арешту на все майно в межах 1132208,15 грн., яке належить ОСОБА_6.

При цьому, боржником у зазначеному виконавчому провадженні є ОСОБА_6

21.12.2009 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №16098481 при виконанні зазначеної ухвали суду на підставі п. 8 ст. 35 Закону України.

Крім того, старшим державним виконавцем 28.12.2009 р. видано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №16049114, де боржником значиться ОСОБА_5, з примусового виконання ухвали №2-11155/09, виданої 11.09.2009 р. Жовтневим райсудом м. Дніпропетровська про накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачам в т.ч. ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог у розмірі 1132208,15 грн., що обліковуються на всіх рахунках ОСОБА_5, накладення арешту на все майно в межах заявлених позовних вимог у розмірі 1132208,15 грн., що обліковуються на всіх рахунках ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

25.01.2012 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанка» до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, заходи забезпечення позову, прийняті ухвалами судді Ткаченко Н.В. від 11.09.2009 р. (в 2009 р. номер справи був №2-11155/2009 р.) відносно ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 скасувати.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 31.01.2012 р.

09.10.2014 р. до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві звернувся позивач із заявою про скасування заходів забезпечення позову, прийняті ухвалами судді Ткаченко Н.В. відносно відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6.

За результатами розгляду даної заяви державним виконавцем прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до прийняття виконавчого провадження) від 10.10.2014 р. на підставі ст.ст. 22, 24, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з пропуском строку пред'явлення документа до виконання, який згідно виконавчого документа закінчився 25.01.2013 р.

13.10.2014 р. позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про закінчення виконавчого провадження, відкритого за ухвалою суду про вжиття заходів забезпечення позову; скасувати арешт всього рухомого та нерухомого майна, яке належить позивачам.

Незгода позивачів з існуванням арешту зумовила їх звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV (тут і надалі в редакції станом на момент накладення арешту та прийняття постанов про закінчення виконавчого провадження).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» №202/98-ВР від 24.03.1998 р. примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів (управлінь) державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Згідно з ст. 18 Закону №606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Статтею 3 Закону №606-ХІV визначено, що відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.

Як уже зазначалось вище, державним виконавцем відкрито виконавчі провадження з примусового виконання ухвали №2-11155/09, виданої 11.09.2009 р. Жовтневим райсудом м. Дніпропетровська про накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачам, накладення арешту на грошові кошти в межах 1132208,15 грн., що обліковуються на всіх рахунках позивачів, накладення арешту на все майно в межах 1132208,15 грн., яке належить позивачам.

Крім того, державним виконавцем прийнято постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог ст. 37 Закону №606-ХІV.

Так, відповідно до п. 8 ст. 37 Закону №606-ХІV (в редакції станом на момент прийняття постанов про закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадках, зокрема, фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Наведене свідчить, що ухвала №2-11155/09, видана 11.09.2009 р. Жовтневим райсудом м. Дніпропетровська виконана та накладено арешт на все нерухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності позивачів, накладення арешту на грошові кошти в межах 1132208,15 грн., що обліковуються на всіх рахунках позивачів, накладення арешту на все майно в межах 1132208,15 грн., яке належить позивачам.

Водночас, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2012 р. заходи забезпечення позову, прийняті ухвалами судді Ткаченко Н.В. від 11.09.2009 р. (в 2009 р. номер справи був №2-11155/2009 р.) відносно ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 скасовані.

При цьому, відповідно до вимог ст. 60 Закону №606-ХІV (в редакції станом на момент вирішення даної справи), що регулює порядок зняття арешту з майна, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Оскільки ухвала суду від 25.01.2012 р. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалами судді Ткаченко Н.В. від 11.09.2009 р. (в 2009 р. номер справи був №2-11155/2009 р.) відносно ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 є судовим рішенням, яким скасовується, як наслідок, арешт майна боржників, суд з урахуванням наведеного та наявних матеріалів справи, вважає за необхідне, вимогу позивачів стосовно зобов'язання відповідача скасувати арешт всього рухомого і нерухомого їх майна, накладеного ВДВС Голосіївського районного управління юстиції задовольнити у спосіб, який визначений частиною другою статті 60 Закону № 606-XIV.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає адміністративний позов обґрунтованим та дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення в частині.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії, визначені в частині другій статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", щодо зняття арешту всього рухомого та нерухомого майна, накладеного відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві на майно ОСОБА_5 (зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2); ОСОБА_3 (зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_3).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати у розмірі по 73,08 грн. присудити на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов