Справа № 489/4576/15-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/4576/15-а
Номер провадження 2-а/489/243/15
Постанова

Іменем України

02 жовтня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва (далі-позивач або УПФУ) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (далі-відповідач) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановив

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ним отримано постанову про відкриття виконавчого провадження. Вважає її незаконною, оскільки вона підлягає виконанню не органами виконавчої служби, а органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в порядку, визначеному Постановою №440 так як ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили після 01.01.2013.

З підстав, наведених в позовній заяві, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття провадження від 01.07.2015.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист від 28.01.2011 за яким зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок та підвищити пенсію ОСОБА_1 на 30% мінімальної пенсії за віком (розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування") відповідно до вимог ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" за період: з 20.06.2010, з врахуванням вже виплачених сум за вказаний період.

Рішення набрало законної сили 28.05.2015

01.07.2015 старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження за №47985103 за вищевказаним виконавчим листом.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV із змінами та доповненнями (далі Закон № 606) визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів щодо стягнення коштів, що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу і здійснюється державними виконавцями, що діють на підставі Закону України "Про державну виконавчу службу». Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Згідно ст. 1 Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадови осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 2 Закону № 606, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч. 2 ст. 3 Закону № 606).

Суд також зазначає, що з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 р. № 4901-VI (надалі Закон № 4901), який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом № 606 та особливості їх виконання.

Частиною 1 ст. 3 Закону 4901 визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Як вбачається з копії виконавчого листа суть постановленого судового рішення не полягає у стягненні коштів, а в зобов'язанні боржника здійснити перерахунок та підвищити пенсію. Тобто, судом видано виконавчий лист не про стягнення коштів, а тому посилання позивача не необхідність застосування положень Закону 4901 є безпідставними.

Відповідно до ст. 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Отже, наведені вище норми Закону даються підстави для висновку, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам передбаченим закону і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163 КАС України, суд,

постановив

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв