Справа № 804/5945/15
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2015 р. Справа № 804/5945/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою суду від 08.05.2015 відкрито провадження у справі №804/5945/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що зазначене податкове повідомлення-рішення, на його думку, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки воно не ґрунтується на законі та прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмові заперечення проти позову.
Заслухавши представників позивача, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини.
Повноваження, компетенція контролюючих органів, обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України. Державні податкові інспекції є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів.
У відповідності п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Новомосковською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПАТ «Укртелеком» з питань своєчасності та повноти нарахування орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за період з 01.01.2014 по 31.10.2014. За результатами вказаної перевірки складено акт від 25.12.2014 №740/222/21560766, в якому зазначено порушення позивачем п. 271.1.1 ст. 271, п. 288.1, п. 288.5.1, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), у зв'язку з несплатою позивачем орендної плати за земельні ділянки у м. Новомосковську за січень-жовтень 2014 року в сумі 59 308,58 грн.
23.01.2015 позивачем отримано податкове повідомлення-рішення Новомосковської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 17.01.2015 № НОМЕР_1, в якому визначено, що згідно з п.п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 глави 4 розділу II ПКУ та на підставі акту перевірки від 25.12.2014 № 740/222/21560766 встановлено порушення ст. 274.1, п. 287.1, ст. 287, п. 288.1, п. 288.5.1 ст. 288 ПКУ у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: орендна плата з юридичних осіб (код платежу) 13050200 у розмірі 74 135,73 грн., з них орендна плата у розмірі 59 308,58 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 14 827,15 грн.
Позивач не погоджуючись із вкзаним податковим повідомленням-рішенням направив до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області скаргу (вих. № 12С000-76 від 28.01.2015) про його перегляд.
25.03.2015 позивач отримав рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 24.03.2015 №2374/10/043-36-100709 про результати розгляду первинної скарги, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення відповідача залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.
Позивач, не погоджуючись з рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 24.03.2015 № 2374/10/043-36-100709 направив до Державної фіскальної служби України скаргу (вих. № 12С000-629 від 03.04.2015) про його перегляд.
23.04.2015 позивач отримав рішення Державної фіскальної служби України від 21.04.2015 № 8364/6/99-99-10-01-02-25 про результати розгляду скарги, відповідно до якого оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що для провадження своєї господарської діяльності у м. Новомосковську Дніпропетровської області на підставі договорів оренди земельних ділянок, укладених з Новомосковською міською радою, позивач використовує п'ять земельних ділянок, а саме:
Відповідно до п. 9 договорів оренди з урахуванням додатків «Розрахунок орендної плати на 2010 рік» та змін, внесених додатковими угодами від 11.12.2013, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, у розмірі «3 %» від нормативної грошової оцінки землі згідно з розрахунком розміру орендної плати, що є обов'язковим додатком до даного договору.
Таким чином, розмір орендної плати за вищезазначені земельні ділянки становить, зокрема:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначено в п.п.14.1.73 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обовязок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII Податкового кодексу України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).
Відповідно до ст. 288 ПКУ (у редакції що діяла у період який перевірявся) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Податкового кодексу України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеної статті).
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПКУ базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПКУ.
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПКУ платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПКУ, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 27.12.2006 знаходиться на обліку у відповідача в 17 стані (платник податків за не основним місцем обліку) та нараховує і сплачує орендну плату з юридичних осіб.
З матеріалів справи також вбачається, що Рішенням XXXVII сесії шостого скликання Новомосковської міської ради від 09.07.2013 № 655 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Новомосковська» (далі - Рішення міської ради № 655) затверджено нормативну грошову оцінку земель м. Новомосковська.
Пунктом 1 Рішення міської ради затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Новомосковська, згідно з якою базова вартість одного кв.м земель міста становить 104,03 грн./кв.м, а зональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від ступеня містобудівної цінності території (економіко-планувальної зони) - від 0,59 до 2,5.
Проте, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 271.2 ст. 271 ПКУ рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що п. 271.2 ст. 271 ПКУ є нормою права, що має імперативний характер, нова нормативна грошова оцінка земель міста Новомосковська застосовується не раніше 01.01.2015.
Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору. Якщо зі зміною граничного розміру орендної плати таку ж зміну до договору оренди в установленому законом порядку не внесено, то застосуванню підлягає відповідна умова договору.
Пунктом 36 зазначених вище договорів оренди встановлено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.
Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Суд дійшов висновку, що річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в жодному разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року №21-274а14, від 21 квітня 2015 року №21-131а15.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує судові витрати позивачу згідно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити.
Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» судові витрати в розмірі 182, 70 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 червня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 26.06.2015 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_5