Справа № 2а-4797/10/1370
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року № 2а-4797/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників

відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення економічних санкцій за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, -

встановив :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3066999,48 грн. енергетичного збору за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час комплексної перевірки стану використання паливно-енергетичних ресурсів ЛМКП «Львівтеплоенерго» встановлено факти нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів, що відповідно до п. «є» ст. 27 Закону України «Про енергозбереження» є порушення законодавства про енергозбереження і тягне за собою передбачену законом відповідальність. Територіальним управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області на підставі акту перевірки №15-13/17 від 30.03.2010 року до ЛМКП «Львівтеплоенерго» за втрати електричної енергії за рахунок понаднормативних втрат води, порушення п.4 Загального положення про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 15.07.1997 року, нараховано економічні санкції у вигляді енергетичного збору на загальну суму 3066999,48 грн., про що було постановлено відповідну постанову. ЛМКП «Львівтеплоенерго» зазначеної суми у встановлений законодавством строк не сплачено, у звязку з чим заявлено цей позов.

У судовому засіданні 23.06.2014 року Державну інспекцію з енергозбереження в порядку ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України замінено правонаступником Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, від нього надійшло клопотання, відповідно до якого позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без участі його представника.

Відповідачем подано письмові заперечення проти позову (від 18.06.2014 року та від 23.09.2015 року), в яких просить в позові відмовити, посилається на те, що згідно Акту перевірки №15-13/17 від 30.03.21010 року, ЛМКП «Львівтеплоенерго» було перевищено встановлені норми питомих витрат палива на виробництво одиниці теплової енергії, відпущеної промислово-виробничими котельнями за 2009 рік. Проте у долученому позивачем до позовної заяви розрахунку до постанови №15-13/03 від 31.03.2010 року вказано, що це подвійна плата за марнотратне витрачання природного газу. Враховуючи те, що марнотратне витрачання природного газу є відмінним поняттям від перевищення встановлених норм питомих витрат, вважає, що позивач просить притягнути підприємство до матеріальної відповідальності за правопорушення, яке останнє не вчиняло.

Просить суд взяти до уваги той факт, що на даний момент положення Закону України «Про енергозбереження», які передбачали підстави та порядок притягнення до відповідальності субєктів господарювання за порушення у сфері енергозбереження, а також перелік діянь, котрі класифікувались як правопорушення, виключені з його тексту на підставі Закону України №5463-VI (5463-17) від 16.10.2012 року. А тому, на думку відповідача, станом на час розгляду спору фактично відпали правові підстави даного позову.

Крім того, зазначив, що розрахунок енергетичного збору, здійснений Інспекцією, є помилковим, оскільки проведений з використанням невірних вихідних даних.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов, та просять відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку

Судом встановлено, що 30.03.2010 року ТУ Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області було проведено планову перевірку стану використання паливно-енергетичних ресурсів ЛМКП «Львівтеплоенерго», за результатами якої складено акт №15-13/17.

Перевіркою встановлено перевитрати палива (природного газу) внаслідок перевищення встановлених норм питомих витрат палива на виробництво одиниці теплової енергії, відпущеної промислово-виробничими котельнями за 2009 рік, яке складає 1729922,5 м3/рік., що відповідно до ст.27 п. «є» Закону України «Про енергозбереження» є порушенням законодавства про енергозбереження: нормативна питома витрата палива на виробництво одиниці теплової енергії за 2009 рік становить - 164,8 кг.ум.п./Гкал, а фактична норма - 167,7 кг.ум.п./Гкал, що перевищує заплановану норму на 2,9 кг.ум.п./Гкал.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про енергозбереження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за результатами комплексної перевірки ЛМКП «Львівтеплоенерго» позивачем нараховано відповідачу енергетичний збір за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів понад встановлені показники норм питомих витрат.

31.03.2010 року позивачем винесено постанову №15-13/03 про застосування економічних санкцій (підвищеної плати або енергетичного збору за нераціональне (неефективне) використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів), якою відповідачу за порушення пункту 4 Загального положення про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року №786, нараховано економічні санкції за перевитрати природного газу у вигляді енергетичного збору в розмірі подвійної плати, які складають 3066999,48 грн.

У звязку з тим, що відповідач у встановлений йому строк не сплатив економічних санкцій за перевитрати природного газу у вигляді енергетичного збору в розмірі подвійної плати, застосованих згідно з постановою Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області від 31.03.2010 року №15-13/03, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про енергозбереження» №74/94 ВР від 01.07.1994 року із змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно абз.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про енергозбереження», суб'єктами правового регулювання відносин у сфері енергозбереження є юридичні та фізичні особи, в результаті діяльності яких здійснюються, зокрема, проведення енергозберігаючої політики та заходів щодо енергозбереження в усіх галузях економіки - промисловості, транспорті, будівництві, сільському господарстві тощо, соціальній сфері та побуті, а також у сфері міждержавного та міжнародного співробітництва.

Відповідно до п.п. «е», «є» ч.1 ст.11 цього ж Закону, економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають:

е) введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами;

є) застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих.

Згідно ст.17 цього ж Закону, економічні санкції накладаються на юридичних та фізичних осіб, зокрема, за марнотратне витрачання та прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів.

За перевитрати паливно-енергетичних ресурсів понад встановлені показники норм питомих витрат суб'єкти господарювання сплачують збір за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів (енергетичний збір) у розмірі 200 відсотків вартості перевитрачених ресурсів. До обсягу перевитрат паливно-енергетичних ресурсів, на які нараховується енергетичний збір, не включається обсяг видів палива та паливно-енергетичних ресурсів, отриманих суб'єктом господарювання з альтернативних джерел енергії.

Згідно п.«є» ч.1 ст.27 цього ж Закону, відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження несуть особи, винні у використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні інших вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

Пунктами 15-17 «Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання», затвердженого Наказом Державного комітету України з енергозбереження 04.08.2000 №64, зареєстрованого в Міністерствіюстиції України 25 вересня 2000 р. за № 653/4874 рішення про сплату підвищеної плати за неефективне використання енергоресурсів приймається відповідно до законодавства України на підставі акта перевірки підприємства, складеного інспектором і оформлюється постановою про сплату підвищеної плати. Підприємство повинно внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування. У разі несплати підвищеної плати в зазначений термін, грошова сума стягується в судовому порядку.

З огляду на наведене вище, застосована до відповідача плата в розмірі 3066999,48 грн. є економічною санкцією у формі плати за перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у разі неефективного їх використання, яка розраховується у двократному розмірі встановленої на паливно-енергетичних ресурсів ціни за річний обсяг перевитрат таких паливно-енергетичних ресурсів, що відображено в акті перевірки підприємства, та відповідає допущеному підприємством порушенню.

Крім цього, суд враховує і те, що відповідач, не погоджуючись з правомірністю застосування до нього згаданих вище економічних санкцій, під час судового розгляду даної адміністративної справи звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції з енергозбереження про визнання нечинною постанови Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області №15-13/03 від 31.03.2010 року (справа №2а-6171/10/1370). До набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №2а-6171/10/1370 провадження у справі №2а-4797/10/1370 було зупинено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2010 року по справі №2а-6171/10/1370 у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» про визнання нечинною постанови Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області №15-13/03 від 31.03.2010 року відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013 року зазначену постанову суду від 29.11.2010 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015 року касаційну скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго» відхилено, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2010 року по справі №2а-6171/10/1370 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013 року залишено без змін.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правомірність прийняття постанови №15-13/03 від 31.03.2010 року про застосування до ЛМКП «Львівтеплоенерго» економічних санкцій (підвищеної плати або енергетичного збору за нераціональне (неефективне) використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів), встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Відповідно, при вирішенні даного спору суд дає оцінку лише тим обставинам, які свідчать про наявність підстав для стягнення економічних санкцій за перевитрати природного газу у вигляді енергетичного збору в розмірі подвійної плати, які складають 3066999,48 грн.

Суд встановив, що станом на дату судового розгляду справи постанова ТУ Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області №15-13/03 від 31.03.2010 року про застосування до ЛМКП «Львівтеплоенерго» економічних санкцій в судовому порядку не скасована, отже є чинною і такою, що обов'язкова до виконання. Економічні санкції, застосовані на підставі цієї постанови, у сумі 3066999,48 грн. відповідач не сплатив. Зважаючи на наведене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то відповідно до ст. 94 КАС України підстав для їх розподілу немає.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (м. Львів, вул. Д. Апостола, 1; ідентифікаційний код 05506460) на користь Державного бюджету України штрафні санкції за порушення законодавства з питань забезпечення енергетичних ресурсів в сумі 3066999 (три мільйони шістдесят шість тисяч девятсот девяносто девять) гривень 48 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі, до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.