Справа № 138/1738/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 138/1738/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Цибульський О.Є.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

07 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м.Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

22.06.2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.07.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач в березні 2013 року звернувся до Управління пенсійного фонду України в м.Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно рішення Управління пенсійного фонду України в м.Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області від 11.09.2014 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки відсутній необхідний 21-річний стаж роботи. Зокрема, відповідачем не зараховано до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" періоди роботи в Могилів-Подільському міському суді з 02.12.1988 року по 01.09.1989 року, з 17.01.1990 року по 31.08.1995 року - на посаді судового виконавця, з 01.09.1995 року по 08.05.1996 року - на посаді помічника голови Могилів-Подільського міського суду.

На думку позивача, вище вказана відмова є протиправною та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало підставою звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про прокуратуру", Закону України «Про державну службу», прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частиною 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що була чинна на час звернення за призначенням пенсії) передбачено право прокурорів та слідчих на пенсію за вислугу років незалежно від віку та за наявності на день звернення з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - вислуги від 21 року, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Вище вказана норма для зарахування періоду роботи до стажу для призначення пенсії вимагає не лише факту роботи на посадах державних службовців, а й наявність у особи вищої юридичної освіти у період такої роботи.

При цьому, згідно з матеріалами справи позивач займаючи в період з 02.12.1988 року по 01.09.1989 року, з 17.01.1990 року по 31.08.1995 року - посаду судового виконавця, з 01.09.1995 року по 08.05.1996 року - посаду помічника голови Могилів-Подільського міського суду не мав вищої юридичної освіти, оскільки отримав диплом про вищу освіту лише в 1999 році.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підлягають зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» періодів роботи позивача з з 02.12.1988 року по 01.09.1989 року, з 17.01.1990 року по 31.08.1995 року та з 01.09.1995 року по 08.05.1996 року.

Крім цього, аналізуючи вимоги позивача про зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 08.05.1996 року по 08.01.2002 року на посаді інспектора митної служби, слід заначити наступне.

Віднесення посад державних службовців до відповідних категорій посад здійснюється відповідно до ст. 25 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої посади інспекторів, старших інспекторів державної митної служби не входять до відповідного переліку категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України "Про державну службу" віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

При цьому, посади працівників митної служби України ст.25 Закону України "Про державну службу" не передбачені, оскільки остання оперує категорією "спеціаліст" а не "інспектор" та посадовим особам митної служби присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» періоду роботи позивача з 08.05.1996 року по 08.01.2002 року на посаді інспектора митної служби.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі та в межах закону.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м.Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 жовтня 2015 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.