Справа № 803/3015/15
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 803/3015/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СФЛ», ОСОБА_1 служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 служба Луцького міського управління юстиції про визнання недійсними установчих документів в частині та скасування державної реєстрації змін до установчих документів,

ВСТАНОВИВ:

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ, позивач) звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СФЛ» (далі ТзОВ «СФЛ», відповідач 1), ОСОБА_1 служби Одеського міського управління юстиції (далі - ОСОБА_1 служба Одеського МУЮ, відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 служба Луцького міського управління юстиції (далі - ОСОБА_1 служба Луцького МУЮ, третя особа) про визнання недійсними установчих документів в частині зазначення місцезнаходження ТзОВ «СФЛ» та скасування державної реєстрації змін до установчих документів щодо зміни місцезнаходження ТзОВ «СФЛ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.03.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис №0039193 про реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТзОВ «СФЛ» у звязку зі зміною місцезнаходження. Відповідно до довідки позивача від 24.04.2015 року №273 ТзОВ «СФЛ» за вказаним місцезнаходженням не знаходиться. Вказує на те, що оскільки товариство відсутнє за зареєстрованим місцезнаходженням, то відповідно відповідачем ОСОБА_1 службою Одеського МУЮ проведено державну реєстрацію відомостей, що не відповідають дійсності, а тому державна реєстрація змін до установчих документів є незаконною. З огляду на викладені обставини позивач просить визнати недійсними установчі документи в частині зазначення місцезнаходження ТзОВ «СФЛ» та скасування державної реєстрації змін до установчих документів щодо зміни місцезнаходження ТзОВ «СФЛ».

Позивачем 05.10.2015 року за вх. №16284/15 подано до суду письмове клопотання в якому просять розгляд справи проводити у відсутності їх представника.

Відповідач 1 в судове засідання не прибув, хоча відповідно до частини восьмої статті 35 КАС України був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідач 2 в судове засідання свого представника не направив, хоча відповідно до частини восьмої статті 35 КАС України був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 служба Луцького міського управління юстиції свого представника не направила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У звязку з цим, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів або їх представників, оскільки судом вжиті всі передбачені заходи для повідомлення відповідачів належним чином про час і місце розгляду судової справи з їх участю та реалізації права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Разом з тим, частиною 1 статті 41 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 01.06.2010 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради було проведено державну реєстрацію ТзОВ «СФЛ», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.09.2015 року.

Як слідує з протоколу загальних зборів №27/03/15 від 27.03.2015 року, загальними зборами учасників ТзОВ «СФЛ» було прийнято рішення про зміну місцезнаходження останнього на Волинська область, місто Луцьк, проспект Грушевського, будинок, 30.

30.03.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію змін до установчих документів ТзОВ «СФЛ», а саме: змінено склад учасників та місцезнаходження юридичної особи: Волинська область, місто Луцьк, проспект Грушевського, будинок, 30, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено відповідний запис за №0039193.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2015 року позивачем було проведено необхідні та достатні заходи щодо встановлення місцезнаходження платника податків, за результатами яких встановлено, що за адресою Волинська область, місто Луцьк, проспект Грушевського, будинок, 30 ТзОВ «СФЛ» не виявлено, що підтверджується копією довідки №273 про не встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків, та рапортом старшого оперуповноваженого ВПНП РСГД Луцької ОДПІ лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3

Вказані обставини, з посиланням на неможливість здійснення податкового контролю контролюючим органом, стали підставою для звернення позивача з адміністративним позовом до суду з вимогами про визнання недійсними установчих документів в частині зазначення місцезнаходження ТзОВ «СФЛ» та скасування державної реєстрації змін до установчих документів щодо зміни місцезнаходження ТзОВ «СФЛ».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правовідносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб підприємців, врегульовані Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно із статтею 1 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Державний реєстратор - посадова особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка відповідно до цього Закону від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частин першої, третьої статті 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи-підприємця підлягають обовязковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 6 вказаного Закону передбачено, що державний реєстратор, зокрема, проводить державну реєстрацію змін до установчих документів юридичних осіб та державну реєстрацію зміни імені або місця проживання фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, повноваження державного реєстратора полягають у засвідченні певних фактів, передбачених чинним законодавством, при надходженні до нього певного пакету документів (від заявника чи поштою). Усі реєстраційні дії проводяться державним реєстратором тільки після прийняття відповідного рішення власником і на підставі поданого уповноваженою особою пакету документів, передбаченого відповідною статтею Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Стосовно вимоги про визнання недійсними установчих документів ТзОВ «СФЛ» в частині зазначення місцезнаходження юридичної особи, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 4.5. Рекомендацій Вищого господарського суду України «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» №04-5/14 від 28.12.2007 року, вирішуючи спори про визнання недійсними установчих документів господарських товариств, судам слід виходити з того, що статут є локальним нормативним актом, а не правочином, тому до нього не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 Цивільного кодексу України, які визначають підстави недійсності правочину.

Згідно із пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008 року статут не є одностороннім правочином, оскільки затверджується (змінюється) загальними зборами учасників (засновників, акціонерів), які не є ні субєктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства. Не є статут і договором, тому що затверджується (змінюється) не за домовленістю всіх учасників (засновників, акціонерів) товариства, а більшістю голосів акціонерів чи простою більшістю голосів учасників товариства (статті 42, 59 Закону України Про господарські товариства). У звязку з цим при вирішенні спорів щодо визнання статуту недійсним не застосовуються норми, які регламентують недійсність правочинів.

Отже, статут товариства є локальним нормативним актом, який визначає правовий статус юридичної особи та містить норми, що розраховані на неодноразове застосування (діють у часі) та адресовані певному колу осіб - учасникам товариства, членам його органів, працівникам та є обовязковими для них, враховуючи порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Так, підставами для визнання актів, в тому числі статуту, недійсними, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт. Підставами для визнання недійсним статуту можуть бути лише випадки, прямо передбачені законом.

Відповідно до вимого статтей 57, 82 Господарського кодексу України, статей 4, 37, 51, 65, 67, 76 Закону України Про господарські товариства, статей 27, 30 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, суди вправі визнати недійсними установчі документи товариства за наявності одночасно таких умов: на момент розгляду справи установчі документи не відповідають вимогам законодавства; порушення, допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунені; відповідні положення установчих документів порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, статут ТзОВ «СФЛ», викладений у новій редакції та затверджений загальними зборами учасників згідно з протоколом №27/03/15 від 27.03.2015 року, містить всі необхідні відомості та в цілому відповідає вимогам законодавства і наявність будь-яких порушень, які були допущені при його затвердженні, перед судом не доводились і в ході розгляду справи встановлені не були.

Таким чином, той факт, що за новою редакцією статуту місцезнаходженням ТзОВ «СФЛ» зазначено: Волинська область, місто Луцьк, проспект Грушевського, будинок, 30, що за даними позивача не відповідає дійсності, не є підставою для визнання недійсними установчих документів в частині зазначення місцезнаходження ТзОВ «СФЛ».

Також суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 29 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення про внесення змін до установчих документів. Документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів; оригінали установчих документів юридичної особи з відміткою про їх державну реєстрацію з усіма змінами, чинними на дату подачі документів, або інформація про оприлюднення повідомлення про втрату всіх або частини зазначених оригіналів установчих документів; два примірники змін до установчих документів юридичної особи у вигляді окремих додатків або два примірники установчих документів у новій редакції; документ, що підтверджує внесення адміністративного збору за проведення державної реєстрації змін до установчих документів, якщо інше не встановлено цим Законом.

Державному реєстратору забороняється вимагати документи для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, якщо вони не передбачені частинами першою - шостою цієї статті.

Згідно із частиною третьою статті 8 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи.

Судом встановлено, що для проведення державної реєстрації змін до установчих документів щодо місцезнаходження юридичної особи ТзОВ «СФЛ», представником останнього було подано державному реєстратору реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції пакет документів, що відповідав вимогам положень статті 29 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. 30.03.2015 року державним реєстратором було проведено реєстраційну дію - внесено запис про внесення змін до відомостей про юридичну особу, в якому зазначено нове місцезнаходження ТзОВ «СФЛ», а саме: Волинська область, місто Луцьк, проспект Грушевського, будинок, 30.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що державним реєстратором неправомірно було внесено запис щодо зазначення місцезнаходження ТзОВ «СФЛ», оскільки державний реєстратор не має права перевіряти достовірність поданих відомостей та вимагати інші документи, ніж ті, що передбачені чинним законодавством, в тому числі щодо підтвердження фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Крім цього, державний реєстратор не наділений повноваженнями визнавати недійсним рішення загальних зборів учасників юридичної особи, відтак, він діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Статтею 30 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців визначено, що державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи за наявності підстав, встановлених частиною першою статті 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підставами для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи є: невідповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації юридичної особи, відомостям, які зазначені в документах, що подані для проведення державної реєстрації юридичної особи; невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону; наявність в установчих документах юридичної особи пропаганди комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки; порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом, зокрема: наявність обмежень на зайняття відповідних посад, встановлених законом щодо осіб, які зазначені як посадові особи органу управління юридичної особи; невідповідність відомостей про засновників (учасників) та кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи відомостям щодо них, які містяться в Єдиному державному реєстрі; наявність обмежень щодо вчинення засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженою ними особою юридичних дій, які встановлені абзацом четвертим частини другої статті 35 цього Закону; наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися; використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування державного органу або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України; невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону щодо найменування окремих видів юридичних осіб (банк, кредитна спілка, недержавний пенсійний фонд тощо); встановлена іншими законами заборона використання у найменуванні юридичної особи певних термінів, абревіатур, похідних термінів.

Відмова у проведенні державної реєстрації юридичної особи з інших підстав не допускається.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів існування хоча б однієї з обставин, передбачених частиною першою статті 27 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТзОВ «СФЛ», відтак у державного реєстратора реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції були відсутні правові підстави для відмови у державній реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТзОВ «СФЛ».

Пунктом 67.2. статті 67 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

При цьому, правовими підставами для скасування державної реєстрації змін до установчих документів, відповідно до частини першої статті 31 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є скасування в судовому порядку рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу про внесення змін до установчих документів юридичної особи, або визнання в судовому порядку повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи.

До матеріалів справи не долучено доказів того, що рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Малиновський ринок», на підставі якого було здійснено реєстрацію змін до установчих документів товариства, скасовано або такі зміни визнано недійсними в судовому порядку.

Твердження позивача про фактичну відсутність ТзОВ «СФЛ» за зареєстрованим місцезнаходженням як на підставу скасування державної реєстрації змін до установчих документів товариства є безпідставними, з огляду на те, що факт відсутності юридичної особи за її місцезнаходженням є підставою відповідно до вимог частини другої статті 38 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про таку відсутність та для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не повязано з банкрутством юридичної особи, а не скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.08.2015 року в справі №К/800/2111/15.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що єдиною підставою звернення контролюючого органу до суду є відсутність ТзОВ «СФЛ» за місцезнаходженням, а інших, передбачених саме Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та осіб-підприємців, достатніх доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання недійсними установчих документів в частині зазначення місцезнаходження та скасування державної реєстрації змін до установчих документів щодо зміни місцезнаходження відповідача 1 позивачем не надано, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 72, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі статтей на підставі статті 67 Податкового кодексу України, статтей 1, 4, 8, 17, 27, 29, 30, 31 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СФЛ», ОСОБА_1 служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 служба Луцького міського управління юстиції про визнання недійсними установчих документів в частині та скасування державної реєстрації змін до установчих документів, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 10 жовтня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич