Справа № 495/2029/15-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 495/2029/15-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Гайда-Герасименко О.Д.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар - Ханділян Г.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Алексєєнко Віолетти Анатоліївни, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись з вищевказаним адміністративним позовом.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2015 року у справі адміністративний позов було задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно від 07 жовтня 2014 року №16316078 щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомого майна: 1/2 частину житлового будинку за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 та за ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна: частину житлового будинку за адресою: 1/2 частину житлового будинку за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, без з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Так, відповідачами у справі є державний реєстратор реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Алексєєнко Віолетта Анатоліївна та реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, тобто місцевий орган виконавчої(державної) влади та його посадова особа.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України справи відповідачем у яких є орган державної влади предметно підсудні окружним судам.

Фактичним предметом спору є саме рішення посадової особи місцевого органу виконавчої влади, а відтак на спірні правовідносини не застосовуються приписи ч.3 ст.18 КАС України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Таким чином справа розглянута неповноважним судом, а відтак рішення підлягає безумовному скасуванню.

Вирішуючи спірні правовідносини колегія суддів виходить із наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 20 квітня 2010 року по цивільній справі №2-1033/2010 позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту належності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності задоволені ( а.с.11).

Встановлено факт, що 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими спорудами, м. Білгород-Дністровський, Одеської області належала ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді що 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, з господарськими спорудами, м. Білгород-Дністровського Одеської області та паю в КП «Молоко» на грошовий вклад у розмірі 730 грн..

За ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, з господарськими спорудами, м.Білгород-Дністровського Одеської області та паю в КП «Молоко» на грошовий вклад у розмірі 730 грн..

За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, з господарськими спорудами, м. Білгород-Дністровського Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13 березня 2014 року (а.с.12) в рішення суду внесені виправлення, а саме:

За ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 м.Білгород-Дністровського Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 501 кв.м., складається в цілому з: літ.«Д» - житловий будинок, загальною площею 428,3 кв.м., житловою площею 165,2 кв.м.; літ.«Є» - сарай; №1-5,І - споруди та паю в КП «Молоко» на грошовий вклад у розмірі 730 грн..

За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 м.Білгород-Дністровського Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 501 кв.м., складається в цілому з: літ.«Д» - житловий будинок, загальною площею 428,3 кв.м., житловою площею 165,2 кв.м.; літ.«Є» - сарай; №1-5,І споруди.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_4 задоволена частково( а.с.13-15). Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 20 квітня 2010 року скасовано, ухвалено нове рішення яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту належності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності відмовлено.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року (а.с.16-18) апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_4 задоволена частково. Ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13 березня 2014 року скасована, ухвалена нова ухвала про відмову в задоволенні заяви про виправлення описки.

Водночас, Реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (державний реєстратор АлексєєнкоВ.А.) за ОСОБА_2, ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 Одеської області на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 20 квітня 2010 року по цивільній справі №2-1033/2010 та ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13 березня 2014 року (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 07.10.2014 року №16316078 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 03)- /а.с.21-22/.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить із такого.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

На підставі ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

За правилами ст.ст. 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

За змістом 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав.

На підставі ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що орган державної реєстрації прав:

1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;

2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;

3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом;

4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна;

5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

За загальним правилом спір, який стосується конкуренції прав декількох осіб на один і той же майновий об'єкт має приватний характер. Тому у випадку, коли такий спір лежить в основі адміністративної справи про державну реєстрацію права, адміністративний суд має перевірити лише відповідність дій суб'єкта владних повноважень вимогам закону.

Це означає, що у разі відсутності порушень порядку вчинення реєстраційних дій, спір про приватне право не може впливати на оцінку адміністративним судом оскаржуваних дій і рішень Реєстратора.

На підставі ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За правилами п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 року № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Отже, записи до Державного реєстру прав, який містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, вносяться відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке є окремим процесуальним документом, форму та вимоги щодо оформлення якого визначені наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2011 року № 3601/5 «Про затвердження форм рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимог до їх оформлення».

При цьому законодавство в сфері державної реєстрації прав не містить норм про скасування рішення державного реєстратора шляхом виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до п.14. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою КМ України, від 17.10.2013, № 868 "Про затвердження у разі коли після прийняття органом державної реєстрації прав, нотаріусом заяви до органу державної реєстрації прав, нотаріуса подано інші заяви щодо того самого майна, орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає такі заяви. При цьому заява розглядається після прийняття державним реєстратором рішення щодо розгляду заяви, яка надійшла раніше щодо того самого майна.

Державний реєстратор у день прийняття заяви на те саме майно приймає рішення про її розгляд після прийняття державним реєстратором рішення щодо заяви, яка прийнята раніше. Таке рішення орган державної реєстрації прав, нотаріус видає особисто або надсилає поштою заявникові.

З огляду не те, що рішеннями Апеляційного суду Одеської області від 05.03.2014 року скасовані судові рішення, які слугували підставою для прийняття спірного рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за громадянами: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення адміністративного позову шляхом скасування відповідного рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивачі довели суду ті обставини, на які він посилались в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою слід задовольнити адміністративний позов.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2015 року у справі № 495/2029/15-а - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно від 07 жовтня 2014 року №16316078 щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомого майна: 1/2 частину житлового будинку за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 та за та ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна: частину житлового будинку за адресою: 1/2 частину житлового будинку за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення рішення суду у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 12 жовтня 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян