Справа № 815/4941/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4941/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій неправомірними, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби в якому просив суд визнати неправомірними дії Одеської митниці Державної фіскальної служби () та визнання митної вартості товарів за митною декларацією № 500060804/2015/000468 від 06.04.2015 року визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

06.04.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» подало до Одеської митниці Державної фіскальної служби електронну митну декларацію за № 500060804/2015/000468 з метою митного оформлення вантажу (мішки паперові з плівкою виробництва SC CARTNORD SRL, Молдова).

Митна вартість товару в електронній митній декларації визначена не за основним методом (за ціною контракту), а за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів). До митної декларації надана декларація митної вартості згідно пп.7 та 8 якої в обґрунтування обраного методу визначення митної вартості товару зазначена митна декларація № 500060804/2014/002118 від 25.12.2014 року. Жодних невідповідностей та зауважень до документів, помилок у митній декларації митницею не виявлено, митне оформлення завершено, товар випущений у вільний обіг.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає, що під час митного оформлення митної декларації № 500060804/2015/000468 від 06.04.2015 року та митного контролю допущені протиправні дії.

В судове засідання, призначене на 12.10.2015 року, сторони не з'явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно (а.с.81, 84-85). 08.10.2015 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.90).

Суд, з урахуванням ч.6 ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративний позов слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» уклало з компанією SC «CARTNORD» SRL, Молдова контракт № 18/14 на поставку товару.

З метою митного оформлення поставленого за контрактом товару Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» 06.04.2015 року подало до Одеської митниці Державної фіскальної служби електронну митну декларацію за № 500060804/2015/000468 (а.с.8-9).

В зазначеній електронній митній декларації митна вартість товару (мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей з логотипом, розміром: 48 завдовжки * 35 завширшки *10 завтовшки см: «Carcass» - 19873 шт., «Decor» - 17692 шт., «Exoterm» - 9937 шт., «Front» - 9937 шт., «Kristal» - 11398 шт., «Plitopol» - 10013 шт., «Remix» - 9626 шт., «Standart» - 2370 шт., «Классик» - 4188 шт., упаковані на 20 палетах, торговельна марка «Master», виробник SC «CARTNORD» SRL, країна виробництва Молдова; мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей з логотипом, розміром: 54 завдовжки * 45 завширшки * 10 завтовшки см: «G-Start» - 70000 шт., «Satenpro» - 19510 шт., «TechnoGips» - 24360 шт., упаковані на 23 палетах, торговельна марка «Master», виробник SC «CARTNORD» SRL, країна виробництва Молдова) визначена не за основним методом (за ціною контракту), а за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» разом з митною декларацією подало до Одеської митниці Державної фіскальної служби декларацію митної вартості згідно з якою в обґрунтування обраного методу визначення митної вартості товару зазначена митна декларація № 500060804/2014/002118 від 25.12.2014 року (а.с.12-17).

Одеська митниця Державної фіскальної служби 06.04.2015 року здійснила митне оформлення товару за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» електронною митною декларацією № 500060804/2015/000468 відповідно до повідомлення (а.с.11).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд вважає, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Свій висновок суд обґрунтовує наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Згідно з ч.8 ст.264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2013 року № 651, визначає правила заповнення граф митних декларацій (далі - МД) на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3 (далі - додаткові аркуші), специфікації форми МД-8 (далі - специфікація), порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6 (далі - доповнення), випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8. Передбачені цим Порядком правила також поширюються на застосування МД на бланках ЄАД, додаткових аркушів, доповнення i специфікації, виготовлених за допомогою комп'ютера, та електронних МД.

Відповідно до пп.3.3 зазначеного Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2013 року № 651, Графи A, C, D/J, E/J, F, G, I МД паперового примірника МД та її електронної копії або електронної МД заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи МД заповнюються Декларантом.

Під час розгляду справи суд встановив, що графи електронної митної декларації № 500060804/2015/000468 від 06.04.2015 року, які містять дані про ціну товару, метод визначення митної вартості, заповнювались декларантом (позивачем) самостійно.

Згідно з ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Суд встановив, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за митною декларацією № 500060804/2015/000468 від 06.04.2015 року Одеська митниця Державної фіскальної служби визнала самостійно заявлену декларантом (позивачем) митну вартість товару не за основним методом.

Суд вважає, що при здійснені митного оформлення товарів за поданою декларацією № 500060804/2015/000468 від 06.04.2015 року Одеська митниця Державної фіскальної служби діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд наголошує, що якщо митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом та методом її визначення, який застосував декларант, то немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 25.11.2014 року в адміністративній справі за позовом ТОВ «Толиман» до Південної митниці ДМСУ, Приморської митниці ДМСУ, ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особа - ПП «Мерітайм Трансшипмент Центр», за участю прокуратури Малиновського району м. Одеси, про визнання протиправним та скасування рішення, повернення надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів), зобов'язання вчинити певні дії.

Суд встановив, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару за митною декларацією № 500060804/2015/000468 від 06.04.2015 року Одеська митниця Державної фіскальної служби самостійно не приймала рішення про визначення митної вартості товару, а погодилась з митною вартістю, визначеною декларантом та методом її визначення, який застосував декларант, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер».

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи позивач не надав доказів, які б спростовували встановлені вище факти.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Згідно з ч.2 чт.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Митним кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко