Справа № 2-а-113/2010
Суддя: Єремейчук С. В.
Дата ухвалення: 2010-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рокитнівський районний суд Рівненської області
Справа №2-а-113/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2010 року смт.Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Єремейчука С.В.

за участю секретаря судового засідання Козаченко Т.Ф.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплати пенсії по інвалідності (основної та додаткової) з 01 червня 2008 року та подальшим перерахуванням пенсії відповідно до ст.ст.50,54 п.4 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком,що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі із підстав викладених у позовній заяві та пояснила,що вона як інвалід III групи І категорії,в зв»язку із отриманим захворюванням,яке пов»язане з наслідками аварії на ЧАЕС, з 2001 року має право на пенсію відповідно до п.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії відповідно до ст.50 зазначеного Закону в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.Просить суд визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати здійснити перерахунок їй пенсії по інвалідності (основної та додаткової) з 01 червня 2008 року по даний час та подальшим перерахуванням пенсії відповідно до ст.ст.50,54 п.4 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком,що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника. Згідно письмових заперечень відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі та зазначив,що позивачеві пенсія обчислювалась на підставі Постанов Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року « Про деякі питання соціального захисту категорій громадян» та №654 від 16 липня 2008 року « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»,фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Суд,заслухавши пояснення позивача,дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській атомній електростанції, визнана інвалідом III групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,що підтверджується копією довідки МСЕК серії РВН №0175014, копією посвідчення А №130175134 та копією посвідчення пенсіонера.

При цьому позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області, де перебуває на обліку як пенсіонер, із усною заявою про нарахування державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в проведенні перерахунку пенсії їй було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захисті що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком та на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того: це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України,які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов»язаного з наслідками від Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,яка набрала чинності 31.10.2006 р., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення своїх прав позивач могла дізнатися з дати отримання пенсії.

До суду позивач звернулася 07 жовтня 2010 року, клопотань про поновлення строку звернення до адміністративного суду від позивача не надходило. А тому позивачем за період з 01 червня 2008 року по 07 квітня 2010 року пропущено строки звернення до суду. Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов,поданий після закінчення строків,установлених законом,залишається без розгляду,якщо суд за заявою особи,яка його подала,не знайде підстав для поновлення строку,про що постановляється ухвала. Отже, позов позивача за період з 01 червня 2008 року по 07 квітня 2010 року підлягає залишенню без розгляду з підстав пропущення строків звернення до суду.

Таким чином,дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області з 07 квітня 2010 року по даний час є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача нараховувати в подальшому пенсію згідно ст.50 ,п.4 ст.54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком,що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб, то вказана вимога не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, звернення до суду зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа, у зв'язку з чим визнання будь-якого права на майбутнє є безпідставним та необґрунтованим. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо ненарахування та невиплати за період з 07 квітня 2010 року по 04 листопада 2010 року позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,жительці АДРЕСА_1, пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, передбаченому п.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,передбаченому ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»,неправомірними.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області провести нарахування та виплату позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,жительці АДРЕСА_1,пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком,передбаченому п.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,передбаченому ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07 квітня 2010, року по 04 листопада 2010 року,з урахуванням виплаченої частини пенсій.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито» .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рокитнівський районний суд Рівненської області . Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10-ти днів з дня отримання постанови, складеної в повному обсязі.

Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області

ОСОБА_2