Справа № 2А-7401/10/1111
Суддя: Мягкий О. В.
Дата ухвалення: 2010-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2А-7401/10/1111
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2010 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Мягкий О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання субєкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавку до пенсії, як дитині війни,

в с т а н о в и в :

03 листопада 2010 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав та визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо не нарахування і виплати несплаченої їй державної соціальної допомоги як дитині війни (30% надбавки до пенсії) неправомірною, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести перерахунок та виплату недоплаченої, як дитині війни щомісячної державної соціальної 30 % надбавки, яка передбачена ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період: з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2010 по 31.10.2010 років.

Представником відповідача подано до суду письмові заперечення проти позову, згідно з якими зазначено, що у відповідності до ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, здійснюється за рахунок виключно коштів Держбюджету України. Управління ПФУ в м. Кіровограді, як територіальне управління, не має будь-якого відношення до коштів держбюджету. Також зазначено, що відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплати «дітям війни» не передбачені. Вказує, що до компетенції органів Пенсійного фонду не входить виплата щомісячної соціальної державної допомоги «дітям війни» і такі функції не покладені Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді. На підставі цього вважає, що Управління є неналежним відповідачем. Крім цього, зазначає, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду передбачений ст.99 КАС України.

Ухвалою суду від 05.11.2010 року позовні вимоги позивача в частині стягнення соціальної допомоги за період з 09.07.2007 по 03.05.2010 року залишено без розгляду у звязку із пропущенням шестимісячного строку звернення до суду, та відкрито скорочене провадження у справі за період з 03.05.2010р. по 31.10.2010р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходжу до висновку що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народилася 23 липня 1941 року. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" «дитиною війни» є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач є «дитиною війни» в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Даний факт не заперечується відповідачем, а тому є доведеним.

На підставі того, що позивач належить до категорії «дітей війни» у відповідності до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", вважаю, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Однак, суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також суд вважає, за необхідне застосувати дану норму Закону, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою названої статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для «дітей війни» є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є «дітьми війни». Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації Конституційного права громадян, які є «дітьми війни», на соціальний захист.

Враховуючи те, що позивач є «дитиною війни», він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на підвищення до пенсії.

Наділивши «дітей війни» зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є «дітьми війни».

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист «дітей війни».

Крім того, Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створенні в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» «дітям війни» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. На підставі вимог даної норми прийнято рішення щодо задоволення позовних вимог з оцінкою повідомлених позивачем і відповідачем обставин, оскільки такі обставини визнано достатніми для прийняття судового рішення.

Керуючись ст. ст. 69- 71, 160 163, 167, 183-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання субєкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавку до пенсії як дитині війни задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної 30% надбавки до пенсії як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 03.05.2010 по 31.10.2010 року неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну 30 % надбавку до пенсії як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 03.05.2010 по 31.10.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 (три) гривні 40 копійок у відшкодування судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя О.В. Мягкий