Справа № 812/1509/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 жовтня 2015 рокуСєвєродонецьк№ 812/1509/15

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ковальова Т.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про визнання протиправної бездіяльності, визнання незаконної та скасування постанови, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відповідно до позовних вимог якої позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо примусового виконання постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.04.2009 зі змінами внесеними постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2010;

- визнати незаконною та скасувати постанову ВП 42560372 ДВС України від 10.09.2015 про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Рекашової А.М. відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби при виконанні рішення Європейського суду з прав людини № 59834/09 від 13.02.2014;

- зобовязати ДВС України та боржника здійснити примусове виконання Рішення Європейського суду з прав людини № 59834/09 від 13.02.2014 в повному обсязі та виконати виконавче провадження ВП 42560372 за його змістом.

В позовній заяві позивачем зазначено у якості «боржника» управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Також, позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору, як ліквідатор І категорії ЧАЕС, інвалід ІІ групи та інвалід війни ІІ групи.

Частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються, зокрема: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

До позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Позивачем не надано до суду доказів, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме: копію постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.04.2009 зі змінами внесеними постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2010; копію рішення Європейського суду з прав людини № 59834/09 від 13.02.2014.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч.1 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач, також, згідно зі містом ст.53 Кодексу треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, можуть бути залучені до участі у справі, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки.

Таким чином, зазначивши управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області боржником, при цьому предявивши до останнього вимогу, позивачем не дотримано вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а саме не визначено статус управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в адміністративному процесі (відповідач або третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору).

Щодо визначення в якості відповідача відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 ст. 181 КАС України, відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 №202/98-ВР органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну виконавчу службу України, Державна виконавча служба України (ДВС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень) відповідно до законів.

Згідно з положеннями 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є: 1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень. 2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень. 3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Таким чином, до складу Державної виконавчої служби України входить відділ примусового виконання рішень, який не є самостійним органом державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача у даній справі.

Щодо сплати судового збору позивачем за подання адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що він від сплати державного мита, судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, звільнений на підставі ст..22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про судовий збір», при цьому жодного документа, який би підтверджував його статус, відповідно до якого він звільнений від сплати судового збору, суду не надано.

Документу про сплату судового збору, також не надано.

З огляду на вищенаведене, адміністративний позов поданий без дотримання вимог ст. 106 КАС України та підлягає залишенню без руху.

Відповідно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про судовий збір» суддя, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про визнання протиправної бездіяльності, визнання незаконної та скасування постанови, зобовязання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 7 (сім) днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- доказів, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог: копію постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.04.2009 зі змінами внесеними постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2010; копію рішення Європейського суду з прав людини № 59834/09 від 13.02.2014;

- позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України (визначити вірно відповідача та вказати статус управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в адміністративному процесі) відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

- документа, який підтверджує статус відповідача, відповідно до якого він звільнений від сплати судового збору або докази сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір».

У разі ненадання вищевказаних документів позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_2