Справа № 2а-19659/11/2670
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2012-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 січня 2012 року № 2а-19659/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шрамко Ю.Т., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Органу приватизації державного житлового фонду Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2
про визнання недійсним і скасування Розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Органу приватизації державного житлового фонду Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, про визнання недійсним і скасування Розпорядження № 35984 від 22.09.2010 р. та Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.01.2012 р. позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків до 23.01.2012 р.

На виконання вимог ухвали 17.01.2012 р. позивачем подано до суду докази на її виконання.

Вирішючи питання про відкриття провадження у справі, суд прийшов до висновку, що справу не належить розглядати в порядку аміністративного судочинства з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що орган приватизації при здійсненні приватизації квартири грубо порушив процедуру приватизації, передбачену законодавством, і тим самим порушив права позивача.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду спір, що виник між двома (кількома) конкретними субєктами суспільства стосовно їхніх права та обовязків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) субєктів, а ці субєкти відповідно зобовязані виконувати вимоги та приписи такого владного субєкта. У тому випадку, якщо субєкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова і службова особа) у спірних відносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого субєкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», який визначає правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання, приватизація державного житлового фонду (приватизація) - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Приватизація здійснюється шляхом, зокрема безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) (абзац 1 ч. 1 ст. 3 вищезазначеного Закону).

Статтею 8 вищезазначеного Закону передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Частиною третьою ст. 9 Житлового кодексу Української РСР від 30 червня 1983 року № 5464-Х передбачено, що до житлових прав громадян відносяться права громадян на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що предявлені позивачем вимоги стосуються захисту житлових прав позивача, який посилається на порушення органом приватизації процедури проведення приватизації.

Аналіз положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», зокрема ст. 8, та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, свідчить, що органи приватизації при вирішенні питань щодо приватизації наділені повноваженнями, які в сукупності спрямовані, зокрема на забезпечення реалізації відповідного права громадян на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. Використання зазначених повноважень у таких відносинах не змінює приватноправовий характер останніх, оскільки при цьому зазначені органи не є субєктами владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

За обставин, коли заявлені у справі позовні вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування не виступає в цих відносинах як субєкт владних повноважень, його участь в реалізації відповідного права громадян на приватизацію не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Належним способом захисту прав позивача у даному випадку є звернення з аналогічними вимогами до Органу приватизації державного житлового фонду Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації в порядку, визначеному ЦПК України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що даний спір підсудний місцевому загальному суду і повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного та керуючись вимогами ст.ст. 2, 3, 17, п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу негайно.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали, позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені ч. 1 ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Ю.Т. Шрамко