Справа № 22-а/0690/5874/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/5874/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Кочетова Л.Г., Косигіної Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент) на постанову Овруцького районного суду від 15 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати йому коштів у розмірах менших ніж це передбачено ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-Х11) та стягнути з Департаменту доплату громадянам, які працюють на територіях гарантованого добровільного відселення в сумі 6802 грн. за період з 01.01.1998 року по 31.08.2001 року.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 15 квітня 2010 року позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Департамент, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 3), проходив службу у зоні гарантованого добровільного відселення та проживає у вказаній зоні (а.с.2-3). Позивач у спірному періоді отримував виплати згідно зі ст.39 Закону № 796-Х11 у розмірі 10.50 грн. щомісячно (а.с.2), що не відповідає розміру, встановленому вище зазначеною статтею Закону, а саме дві мінімальні заробітні плати.

Задовольняючи позов про визнання неправомірними дій Департаменту та стягнення невиплачених коштів за період з 01.01.1998 року по 31.08.2010 року, суд першої інстанції виходив з того, що доплата за ст.39 Закону є складовою частиною заробітної плати, а тому на неї не поширюється строк позовної давності. Проте, такий висновок суду є помилковим.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України „Про оплату праці заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. А доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, передбачена ст. 39 Закону № 796-Х11, є соціальною виплатою, оскільки здійснюється органами соціального захисту населення (підпункт 5 пункту 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою КМ України від 20.09.2005 року № 936) за рахунок державного бюджету усім працюючим у такій зоні громадянам незалежно від форми власності підприємств, установ та організацій та їх відомчої належності.

За таких обставин, суд першої інстанції мав застосувати до спірних правовідносин річний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст. 99 КАС України, та положення ч.1 ст.100 КАС України про те, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову. На застосуванні вище вказаних положень процесуального закону наполягав відповідач (а.с.12).

Враховуючи викладене, дату звернення ОСОБА_1 до суду та відсутність доказів з боку позивача щодо пропуску строку звернення до суду з поважних причин, у задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропуском строку звернення позивача до суду.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради задовольнити.

Постанову Овруцького районного суду від 15 квітня 2010 року скасувати, ухваливши нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді