Справа № 0870/12364/12
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року ( 14 год. 50 хв.)Справа № 0870/12364/12 СН/808/35/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання Мєдніковій Р.О.

та представників

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 67 від 03.03.2015

від відповідача 1: ОСОБА_2, довіреність № 31/23/08-70-10-01 від 26.11.2014

від відповідача 2: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», м. Запоріжжя

до відповідача 1: Запорізької митниці ДФС, м. Запоріжжя

відповідача 2: Головного Управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: визнання протиправними та скасування карток відмови та рішень про визначення митної вартості, стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Запорізької митниці (далі відповідач 1), Головного Управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області (далі відповідач 2) в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати картки відмови та рішення про визначення митної вартості, а також стягнути на користь позивача переплату ввізного мита у сумі 34 909,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство вважає протиправними рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом, оскільки відповідно до наданих документів позивач вважає, що митна вартість повинна була бути визначена за першим методом, у зв'язку з чим просить визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2012/000215/1 від 18.06.2012, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00406 від 18.06.2012 за ВМД №112030000/2012/014586 та рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2012/000219/1 від 25.06.2012, і карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00413 від 25.06.2012 за ВМД №112030000/2012/014784, а також стягнути на користь позивача переплату ввізного мита у сумі 34 909 грн. 04 коп., яка здійснена позивачем з урахуванням визначеної митним органом митної вартості.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.02.2015 по справі № К/800/18343/14, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» задоволено частково, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014 скасовано, адміністративну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У додаткових письмовим нормативних обґрунтуваннях від 13.07.2015 позивач посилається на те, що документи, які були витребувані у декларанта, не є документами, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей про ціну, що була фактично сплачена або підлягала сплаті. Витребувавши додаткові документи, митниця не зазначила, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати, чи впливають вони на визначення митної вартості товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товару. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформлені товару.

У судовому засіданні 17.08.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити повністю.

Відповідач 1 позов не визнав, у письмових запереченнях від 08.01.2013 вих. № 07-14-14-23/193 посилається на те, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 МК України, митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки документи не були подані в повному обсязі, митну вартість товару, що імпортуються, визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Так, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 59 МК України, митницею використана наявна в органу Міндоходів і зборів інформація щодо раніше визнаних органами митниці митних вартостей. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача 1, що прибув у судове засідання підтримав заперечення з підстав, викладених вище.

У судовому засіданні 13.07.2015 за клопотанням представника відповідача 1, з урахуванням згоди представника позивача, на підставі ст. 55 КАС України, здійснено процесуальну заміну відповідача 1 з Запорізької митниці Міндоходів на Запорізьку митницю ДФС.

Представник відповідача 2 в судове засідання не прибув, надіслав до суду письмові пояснення від 08.07.2015 вих. № 15-12/368-6231, у яких зазначив, що відповідний висновок щодо повернення позивачу помилково або надмірно сплачених митних платежів у сумі 34 909 грн. 04 коп. від Запорізької митниці на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області не надходив, тому підстави для перерахування коштів у нього відсутні. Також просив суд проводити розгляд справи без участі представника Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

У судовому засіданні 17.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Між ПАТ «Дніпроспецсталь» (покупець) і «INTERKOVODITIES SA» (продавець), 09.02.2012 укладено контракт №13120156, 31.05.2012 та 11.06.2012 специфікації №8 та № 16 до нього, відповідно до умов яких продавець зобов'язується поставити ПАТ «Дніпроспецсталь» товар (феромолібден) на умовах DAP у відповідності до Інкотермс 2010 (а.с. 30-34, 39, 55 ОСОБА_3 І).

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару згідно зі специфікацією № 8 від 31.05.2012 позивачем до митного органу 18.06.2012 подана вантажна митна декларація № 112030000/2012/014586 (а.с. 35 ОСОБА_3 І).

Відповідно до даної ВМД платежі з ввізного мита повинні становити - 76 149 грн. 52 коп., що відображено в гр. 47 «Нарахування мита та митних платежів декларації».

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані зовнішньоекономічний договір №13120156 від 09.02.2012, специфікація №8 від 31.05.2012, рахунок - фактура (інвойс) №МО-12-019 від 31.05.2012, висновок ДП «ДІАЦМВТР» №9/412 від 14.06.2012, накладна CMR №120825-1 від 05.06.2012, пакувальний лист б/н від 18.06.2012, сертифікат якості б/н від 25.05.2012.

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару форми ДМВ- 1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтею 57 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються) (а.с 37-38 ОСОБА_3 І).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару «Феромолібден у кусках», вага чистого молібдену 13752,10 кг., вміст: Мо-68,85%, Сu-0,30%, Р-0,040%. LOT 3.0, заявленого до митного оформлення за ВМД від 18.06.2012 № 112030000/2012/014586, митним органом перевірено подані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомості, що необхідні для здійснення митного контролю, та у зв'язку із наявними у них розбіжностями, відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість, яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом),

- виписку з бухгалтерської документації;

- специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

- копію вантажної митної декларації країни відправлення;

- інформацію біржових організацій про вартість товару та/або сировини,

про що письмово зазначено у декларації митної вартості.

Як зазначено митним органом при витребуванні додаткових документів, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України були наявні наступні розбіжності в поданих до митного оформлення документах: пакувальний лист б/н від 18.06.2012 не може бути ідентифікованим до даної поставки товару, тому що не містить відомості про жодного зі сторін зовнішньоекономічного контракту; інформація, яка зазначена у поданому листі ДП «ДІАЦМВТР» №9/412 від 14.06.2012 щодо цінової інформації на товар вказана на умовах поставках DDU м. Запоріжжя, відповідно до контракту від 09.02.2012 № 13120156 та специфікації до нього поставка здійснювалась на умовах DAP м. Запоріжжя; сертифікат якості б/н від 25.05.2012 не може бути ідентифікований до даної поставки товару, тому що не містить відомості про жодного із сторін зовнішньоекономічного контракту. (а.с. 37 ОСОБА_3 І).

Запис про ознайомлення представником декларанта ПАТ «Дніпроспецсталь» ОСОБА_3 зроблено 18.06.2012.

Декларантом ПАТ «Дніпроспецсталь» у той ж день подані службова записка з обґрунтуванням щодо витребуваних документів № 121-577 від 18.06.2012 та додатково надані контракт із третьою особою 01-2012-ІС/АВВ від 05.01.2012, рахунок 0334 від 31.05.2012, декларація Т1 12NL79В6 від 31.05.2012, витяг із сайту metal-pаges.com.

У зв'язку з не наданням декларантом витребуваних документів у повному обсязі, відповідності до вимог статей 54, 55, 57,64 Митного кодексу України митним органом прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 18.06.2012 № 112030000/2012/000215/1, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом - 29,4740 USD за кілограм (а.с. 45 ОСОБА_3 І).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що у зв'язку з наявною у митного органу інформації про вартісні показники за товар вище, ніж заявлено декларантом, документи зазначені у частини 2 статті 53 Митного кодексу України не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, відмова від подання декларантом додаткових документів згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, метод № 1 (за ціною контракту) неможливо застосувати в зв'язку із відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. З декларантом проведено консультацію, за результатами якої прийнято рішення про неможливість використання методів 2а, 2б в зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості операцій з ідентичними/подібними товарами відповідно до статті 57,59,60 Митного кодексу України. При визначені митної вартості застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару за ціновою інформацією ЄАІС ДМСУ. Застосовано метод №2г (резервний) у відповідності з вимогами статті 57,64 Митного кодексу України. У митниці наявна інформація про вартість товару з тієї ж країни і час експорту збігається з часом експорту оцінюваних товарів і становить 42.81 ам.дол/кг за чисту вагу ВМД № 112030000/2012/002078 від 30.05.2012.

Витяг з цінової інформації ЄАІС ДМСУ з відомостями про митне оформлення товару за ВМД № 112030000/2012/002078 від 30.05.2012, описом товару, його митною вартістю 29,24 USD за кілограм наданий представником відповідача та долучений до матеріалів справи (а.с. 118 ОСОБА_3 І).

18.06.2012 митним органом видано картку відмови у митному оформленні товару № 112030000/2/00406 за поданою ВМД №112030000/2012/014586 (а.с. 46 ОСОБА_3 І).

У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано те, що митним органом проведене коригування митної вартості та винесене відповідне рішення, що вимагає внесення змін до ВМД.

В картці відмови також зазначено про вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме подання нової ВМД згідно з рішенням про корегування заявленої митної вартості.

18.06.2012 позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2012/014594, яку прийнято до митного оформлення, про що свідчить проставлений на ВМД штамп «Під митним контролем».

Платежі за ВМД №112030000/2012/014594 з ввізного мита становлять 94105 грн. 88 коп.

25.06.2012 для проведення митного оформлення поставленого згідно зі специфікацією № 16 від 11.06.2012 товару феромолібден позивачем до митного органу подана вантажна митна декларація № 112030000/2012/014784 (а.с. 51-52 ОСОБА_3 І).

Відповідно до даної ВМД платежі з ввізного мита становлять 76 111 грн. 99 коп., що відображено в гр. 47 «Нарахування мита та митних платежів декларації».

Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості надані зовнішньоекономічний договір №13120156 від 09.02.2012, специфікація №16 від 11.06.2012, рахунок - фактура (інвойс) №МО-12-020 від 14.06.2012, висновок ДП «ДІАЦМВТР» №9/443 від 21.06.2012, накладна CMR №120871-2 від 15.06.2012, пакувальний лист б/н від 14.06.2012, сертифікат якості б/н від 31.05.2012. Експортна декларація країни - відправника MRN 12NL0F39182DB49493 від 15.06.2012.

Також разом з ВМД позивачем подана декларація митної вартості товару форми ДМВ- 1, в якій митна вартість товару визначена згідно зі статтею 57 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються) (а.с. 53-54 ОСОБА_3 І).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару «Феромолібден», вага чистого молібдену 13880 кг., вміст: Мо-69,4%, С-0,01%, Сu-0,18%, Р-0,01%, S-0,03%, Si- 0,43%., Лот STOWA0099N, виробник - Climax Molibdenum Marketing Corporation, країна виробництва - GB, заявленого до митного оформлення за ВМД від 25.06.2012 № 112030000/2012/014784, митним органом перевірено подані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомості, що необхідні для здійснення митного контролю, та у зв'язку із наявними у них розбіжностями, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість, яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом),

- виписку з бухгалтерської документації;

- специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару,

про що письмово зазначено у декларації митної вартості.

Як зазначено митним органом при витребуванні додаткових документів, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України були наявні наступні розбіжності в поданих до митного оформлення документах: в графі 34 ВМД зазначена країна походження «GB», а в специфікації від 11.06.2012 № 16 країна походження USA, China, Russia, Korea, Chili, Belgium; сертифікат якості від 31.05.2012 б/н не може бути ідентифікованим до даної поставки; ВМД країни відправлення товару від 15.06.2012 № MRN 12NL0F39182DB49493 не містить вартісних показників, що не дає можливості для перевірки вартості заявленого товару (а.с. 53 ОСОБА_3 І).

Запис про ознайомлення представником декларанта ПАТ «Дніпроспецсталь» ОСОБА_3 зроблено 25.06.2012.

Декларантом ПАТ «Дніпроспецсталь» в той ж день подані службова записка з обґрунтуванням щодо витребуваних документів № 121-601 від 25.06.2012 та додатково надані контракт з третьою особою № 01-2012-ІС/АВВ від 05.01.2012, інвойс від третьої особи № 0038 від 14.06.2012, комерційні пропозиції б/н від 30.05.2012 та № 3163 від 30.05.2012.

У зв'язку з не наданням декларантом витребуваних документів у повному обсязі, відповідності до вимог статей 54, 55, 57,64 Митного кодексу України митним органом прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 25.06.2012 № 112030000/2012/000219/1, відповідно до якого митна вартість товару визначена за резервним методом - 29,11 USD за кілограм (а.с. 65 ОСОБА_3 І).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що у зв'язку з наявною у митного органу інформації про вартісні показники за товар вище, ніж заявлено, документи зазначені у частини 2 статті 53 Митного кодексу України не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, відмова від подання декларантом додаткових документів згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, метод № 1 (за ціною контракту) неможливо застосувати в зв'язку із відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. З декларантом проведено консультацію, за результатами якої прийнято рішення про неможливість використання методів 2а, 2б в зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості операцій з ідентичними/подібними товарами відповідно до статті 57,59,60 Митного кодексу України. При визначені митної вартості застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару за ціновою інформацією ЄАІС ДМСУ. Застосовано метод №2г (резервний) у відповідності з вимогами статті 57,64 Митного кодексу України. У митниці наявна інформація про вартість товару з тієї ж країни і час експорту збігається з часом експорту оцінюваних товарів і становить 41.948 ам.дол/кг за чисту вагу ВМД № 112030000/2012/009732 від 30.03.2012.

Витяг з цінової інформації ЄАІС ДМСУ з відомостями про митне оформлення товару за ВМД № 112030000/2012/009732 від 30.03.2012, описом товару, його митною вартістю 29,28 USD за кілограм наданий представником відповідача та долучений до матеріалів справи (а.с. 118 ОСОБА_3 І).

25.06.2012 митним органом видано картку відмови у митному оформленні товару № 112030000/2/00413 за поданою ВМД №112030000/2012/014784 (а.с. 66 ОСОБА_3 І).

У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано те, що заповнення граф 12 та 45 ВМД не відповідає вимогам наказу Держмитслужби України від 09.07.97 № 307 та про наявність рішення про коригування митної вартості.

В картці відмови також зазначено про вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме зазначення в новій ВМД в графах 12 та 45 митну вартість товару, перераховану відповідно до рішення про корегування митної вартості від 25.06.2012

25.06.2012 позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2012/003980, яку прийнято до митного оформлення, про що свідчить проставлений на ВМД штамп «Під митним контролем».

Платежі за ВМД №112030000/2012/003980 з ввізного мита становлять 92064 грн. 67 коп.

В той же час, не погодившись із рішеннями про коригування митної вартості товару та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і з вимогою стягнути переплату з митних платежів, ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» звернулось до суду із вказаним позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Запорізької митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару № 112030000/2012/014586 від 18.06.2012, № 112030000/2012/014784 були подані всі документи, передбачені ч 2 ст. 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Зокрема, відповідачем на зворотньому боці ДМВ № 112030000/2012/014586 від 18.06.2012 зазначено, що пакувальний лист б/н від 18.06.2012 «С. Steinweg-Handelsveem.B.V.» не може бути ідентифікований до даної поставки товару, тому що не містить відомості про жодного із сторін зовнішньоекономічного контракту; інформація, зазначена у листі ДІАЦМЗТР № 9/412 від 14.06.2012 щодо цінової інформації на товар, вказана на умовах поставки DDU м. Запоріжжя, а в контракті від 09.02.2012 № 13120156 та специфікації до нього DAP м. Запоріжжя; сертифікат якості б/н від 25.05.2012 від «Ssp.» не може бути ідентифікований до даної поставки товару, тому що не містить відомості про жодного із сторін зовнішньоекономічного контракту.

Проте, як вбачається з поданих до митного оформлення документів, митний орган безпідставно зазначає такі причини та помилково вважає їх розбіжностями у документах, оскільки: пакувальний лист б/н від 18.06.2012 виданий складом С. Steinweg-Handelsveem.B.V. і може бути ідентифікований до даної поставки товару через складську референцію 8543401, яка була присвоєна складом вантажу після відбору проб і вказана в інвойсі № МО-12-019 від 31.05.2012; щодо листа ДІАЦМЗТР від 14.06.2012 повідомляємо, що DDU і DAP по суті є синонімічними поняттями і, крім того, до даного листа було додано специфікацію № 8 від 31.05.2012 з указанням умов постачання DAP, завірену печаткою ДІАЦМЗТР; сертифікат якості б/н від 25.05.2012 може бути ідентифікований до даної поставки через складську референцію 8539692, яка була присвоєна вантажу до відбору проб і яка також вказана в інвойсі № МО-12-019 від 31.05.2012.

Як вбачається зі зворотного боку ДМВ № 112030000/2012/014784 від 25.06.2012, митний орган виявив наступні розбіжності: в гр.34 ВМД зазначена країна походження «GB», а в специфікації від 11.06.2012 № 16 - USA, China, Russia, Korea, Chile, Belgium; сертифікат якості б/н від 31.05.2012 не може бути ідентифікований до даної поставки товару; ВМД країни відправлення товару від 15.06.2012 № MRN12NLOF39182D849493 не містить вартісних показників, що не дає можливості для перевірки вартості заявленого товару.

Однак, як вбачається з поданих до митного оформлення документів, митний орган безпідставно зазначає такі причини та помилково вважає їх розбіжностями у документах, оскільки: у специфікації на постачання даного матеріалу дійсно немає Великобританії у розділі «країна походження», тому що на момент підписання специфікації частіше всього країна походження невідома. Проте країна походження не має ніякого відношення до ціни матеріалу і не впливає на неї; сертифікат якості можна ідентифікувати через номер лоту, який вказаний і у зазначеному сертифікаті якості, і у рахунку № МО-12-020; ВМД країни походження дійсно не містить вартісних показників, тому що згідно з Європейськими правилами оформлення даного документу, вартісні показники не вказуються.

До того ж, суд вважає, що частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість. Серед зазначеного переліку документів відсутні такі документи, як сертифікат якості, ВМД країни відправлення, лист ДІАЦМЗТР від 14.06.2012 тощо. Також, виявлені в них та в інших документах (ВМД щодо визначення країни походження товару, пакувальний лист щодо ідентифікації до спірної поставки тощо) не впливають на вартісні показники заявленого до митного оформлення товару та не підтверджують обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України.

Тому, виявлення у таких документах будь-яких розбіжностей чи неточностей не надає митному органу права витребовувати додаткові документи.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

У судовому засіданні представником відповідача, відповідно до ст.71 КАС України, не доведено наявність обставин, визначених ч. 3ст. 53 МК України, для витребування додаткових документів.

Отже, витребування Запорізькою митницею додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Тому, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу Запорізької митниці достовірного та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Проте, слід все ж таки зазначити, що не дивлячись на відсутність у митниці правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів, позивачем 18.06.12 на зворотньому боці ДМВ-1 зазначено перелік документів, які додатково подано, а саме: контракт із третьою особою 01-2012-ІС/АВВ від 05.01.12, рахунок 0334 від 31.05.12, декларація ТІ 12NL79B6 від 31.05.12, витяг з сайту metal-pages.com та обґрунтування щодо витребуваних документів зазначений в службовій записці № 121-577 від 18.06.2012. "

Також, 25.06.12 ПАТ «Дніпроспецсталь» на зворотньому боці ДМВ-1 зазначило перелік документів, які додатково надано, а саме: контракт із третьою особою 01-2012-ІС/АВВ від 05.01.12 та рахунок від третьої особи № 0338 від 14.06.12, хоча вони не передбачені у переліку документів, визначених ч.2 ст.53 МКУ, оскільки є додатковими згідно із ч.З ст.53 МКУ; комерційну пропозицію щодо постачання даної партії товару від компанії АВ Business Company BV на адресу компанії Intercommodities SA на адресу ПАТ «Дніпроспецсталь». Рахунки про сплату комісійних, брокерських та посередницьких послуг товариством на адресу митниці не надавались, оскільки ніяких посередників залучено не було, а тому і рахунки не сплачувались. Каталоги, прейскуранти виробника товару підприємство в наявності не має, оскільки не має прямих відносин з виробником товару. Бухгалтерська документація на момент декларування була відсутня, оскільки товариство не мало правових стосунків з виробником товару.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваних рішеннях митний орган взагалі не зазначив з яких причин не прийняті до уваги додатково подані на вимогу митниці документи, не прослідковується послідовність у застосуванні методів оцінки митної вартості товару.

Зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, згідно ВМД № 112030000/2012/002078 від 30.05.2012 та ВМД № 112030000/2012/009732 від 30.03.2012.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею у графі 33 спірних рішень, крім номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що митним органом неправомірно прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів 112030000/2012/000215/1 від 18.06.2012 і №112030000/2012/000219/1 від 25.06.2012, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00406 від 18.06.2012 та №112030000/2/00413 від 25.06.2012, а відтак їх слід визнати протиправними та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 1 Митного кодексу України передбачено, що відносини, повязані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписи ч. 1 ст. 301 Митного кодексу України передбачають, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 Митного кодексу України у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Згідно із ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Положення пункту 43.1. статті 43 Податкового кодексу України передбачають, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3. статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 під № 1097/14364; далі - Порядок № 618) цей Порядок на виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з абз. 1, 2, 12 п. 1, п.п. 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Відповідно до п.2, п.3, п.4, п.5 та п.6 розділу ІІІ вказаного Порядку визначений наступний порядок розгляду заяви платника: заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником або заступником керівника митного органу разом з пакетом документів передається до відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Згідно п.7 розділу ІІІ цього ж Порядку висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Пункт 11 розділу ІІІ Порядку № 618 передбачає, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

З огляду на викладене, суд вважає, що повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

Судом зясовано, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до митного органу із заявою щодо повернення надмірно сплачених митних платежів.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, яка полягає в тому, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів з питань: перевірки достовірності документів, що підтверджують країну походження товару, який переміщується на митну територію України; визначення, призначення, заявлення, зясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (субєкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобовяже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у

статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обовязкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) і з здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, повязаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України сформулював раніше у постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-21а14) та від 12.11.2014 (справа 21-201а14).

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Тому, звертаючись до суду із одночасною вимогою про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та вимогою про стягнення надміру сплачених митних платежів, за умови відсутності звернення до митного органу щодо повернення таких коштів, позивач порушив визначений чинним законодавством порядок повернення надмірно сплачених митних платежів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС та Головного Управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування карток відмови та рішень про визначення митної вартості, стягнення суми, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування заявленої митної вартості товарів №112030000/2012/000215/1 від 18.06.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00406 від 18.06.2012 за ВМД №112030000/2012/014586 та рішення Запорізької митниці про коригування заявленої митної вартості товарів №112030000/2012/000219/1 від 25.06.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00413 від 25.06.2012 за ВМД №112030000/2012/014784.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» 381,29 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко