Справа № 813/2171/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. Справа № 876/8953/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 27.06.2014 року №14197-15, №14198-15, №14199-15 та скасувати податкову вимогу №34-25/4217 від 03.09.2014 року.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що оскільки земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована за Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та на ній знаходиться магазин, в якому проводиться підприємницька діяльність позивача, то в силу пп. г п.1 підрозділу 8 ПК України, позивач не є платником земельного податку по вказаній земельній ділянці. Що стосується визначення відповідачем грошового зобов'язання по сплаті земельного податку по земельних ділянках за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 зазначає, що в розумінні статей 79,206 ЗК України та ст.270 ПК України оскільки земельні ділянки під об'єктами нерухомості є несформованими, то вони не є об'єктами плати за землю. Вважає, що відсутня будь - яка заборгованість з плати за землю під придбаними ним об'єктами нерухомості. Так, вважає такі податкові повідомлення - рішення та податкову вимогу протиправними, необґрунтованими та просить їх скасувати. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 27.06.2014 року №14197-15, №14198-15, №14199-15. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №34-25/4217 від 03.09.2014 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Миколаївська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Львівській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 з 01.04.2012 року є платником єдиного податку за ставкою 5% до доходу.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.17, 30), за ПП ОСОБА_1 28.11.2008 року зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для обслуговування магазину з офісними приміщеннями.

Відповідачем було винесено податкові повідомлення - рішення форми "Ф" від 27.06.2014 року, а саме: №14197-15, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 1440,20 грн., №14198-15, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 1706,33 грн., №14189-15, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 2599,61 грн.

Відповідачем 03.09.2014 року виставлена ОСОБА_1 податкова вимога форми "Ф" на суму 5746,14 грн.

Відповідно до пп. г п.1 підрозділу 8 ПК України, з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 3 липня 1998 року N 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку не є платником земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються для ведення підприємницької діяльності.

Апеляційним судом встановлено, що позивач зареєстрований фізичною особою підприємцем, є платником єдиного податку, відтак визначення суми податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб по земельній ділянці, що належить Фізичній особі - підприємцю за адресою: АДРЕСА_1, що використовується для обслуговування магазину з офісними приміщеннями (для ведення підприємницької діяльності) є протиправним та суперечить пп. г п.1 підрозділу 8 ПК України.

Згідно п.286.5. ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Згідно п. 287.1. ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п.287.7. ПК України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, у тому числі зазначеними у пунктах 276.1, 276.4 статті 276, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Згідно п.59.1. ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судова колегія звертає увагу, що позивач є власником чи землекористувачем земельних ділянок за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, не вказано, виходячи з яких площ земельних ділянок та якої нормативно - грошової оцінки здійснювалось визначення суми податкового зобов'язання по вказаному виду податку.

Відтак, ні у рішеннях, що оскаржується, ні у поясненнях відповідач не вказав, як ним було визначено об'єкт оподаткування (площа), базу оподаткування.

Разом з тим, відповідач не представив доказів того, що позивач є платником вказаного податку по земельних ділянках за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3. При цьому слід зазначити, що лист Ходорівської міської ради від 13.01.2015 року №12 в силу ст.70 КАС України не є належним та допустимим доказом того, що позивач є платником вказаного податку по цих земельних ділянках, не є доказом правомірного визначення об'єкту та бази оподаткування.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 року у справі №813/2171/15 - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич