Справа № 219/376/14
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

"07" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/26936/14

К/800/27806/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Шведа Е.Ю.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, третя особа - управління Пенсійного фонду України в місті Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання протиправною та скасування вимоги, за касаційними скаргами управління Пенсійного фонду України в місті Артемівську та Артемівському районі Донецької області та Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2014 року і ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2014 року, -

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила визнати протиправною та скасувати вимогу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області № Ф-272 від 20.12.2013.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-272 від 20.12.2013.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, управління Пенсійного фонду України в місті Артемівську та Артемівському районі Донецької області, Артемівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області звернулись з касаційними скаргами, до Вищого адміністративного суду України, у яких просять їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційних скаргах, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 з 02.07.2009 по 21.12.2009 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 22.12.2009 позивач переведена на пенсію по втраті годувальника.

З 01.01.2012 позивач є платником єдиного податку та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464-VI від 08.07.2010) відповідачем прийнято вимогу № Ф-27220 від 12.2013, у якій від позивача вимагалось сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в сумі 1194,03 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що призначення пенсії в зв'язку з втратою годувальника жодним чином не позбавляє позивача права бути звільненим від сплати єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, оскільки зазначена норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати цього платежу всіх пенсіонерів за віком, якою є позивач.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з наступними змінами (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з наступними змінами (далі - Закон № 1058-ІV).

Право жінок на пенсію за віком, що передбачене частиною другою статті 12 Закону № 1788-ХІІ та частиною другою статті 26 Закону № 1058-ІV у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, пов'язується з досягненням відповідного віку, а саме 55 років.

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частина перша статті 9 Закону № 1058-ІV передбачає, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому в статті 10 Закону № 1058-ІV зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є ФОП, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи вказані норми, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI не поширюються на осіб, які отримують пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 21 квітня 2015 року (справа № 21-90а15).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з частиною першою статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили вказані норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, то судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням у ній нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 230, 231 КАС України, суд, -

постановив:

Касаційні скарги управління Пенсійного фонду України в місті Артемівську та Артемівському районі Донецької області та Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2014 року і ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2014 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, третя особа - управління Пенсійного фонду України в місті Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: