Справа № 22-а/0690/2627/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/2627/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області (далі Пенсійний фонд) на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду та Державного казначейства України про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_1, посилаючись на порушення Пенсійним фондом її прав на отримання щомісячної 30% надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, просила відновити строк для звернення до суду, визнати дії відповідачів незаконними, стягнути з Пенсійного фонду на його користь недосплачені суми за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, стягнути на її користь проіндексовану суму боргу, нарахувати 3% річних на суму прострочки, зобовязати Пенсійний фонд надалі виплачувати їй підвищення до пенсії в розмірі 30% та зобовязати Державне казначейство України виділити та перерахувати необхідну суму коштів Пенсійному фонду.

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: дії Пенсійного фонду визнані незаконними; стягнуто з Пенсійного фонду на користь позивачки недоплачену надбавку до пенсії як дитині війни в розмірі 1426 грн. 14 коп. за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року; зобовязано Держказначейство виділити та перерахувати Пенсійному фонду вказану суму коштів для виплати ОСОБА_1; у задоволенні решти позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Пенсійний фонд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції. Апелянт зазначає, що суд не врахував, що фінансування виплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, має здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з коштів Пенсійного фонду та не врахував, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 користується пільгами відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни (а.с.7) і на протязі спірного періоду отримувала від Пенсійного фонду підвищення до пенсії в розмірі, що не відповідає розміру, встановленому ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції повно та обєктивно зясував обставини справи та, з урахуванням положень ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про неправомірність дій відповідача за період 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України є безпідставними, оскільки саме на територіальні управління Пенсійного фонду України, згідно Положення „Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року, покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Крім того, проблеми надання бюджетних коштів Пенсійному фонду для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду, оскільки судом не ухвалене рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 09.07.2007 року по 31.12.2008 року, суд першої інстанції не врахував положень ст., 99, 100 КАС України щодо річного строку звернення до суду (позов подано 19.03.2009 року) і не навів підстав поновлення пропущеного строку. А відтак, судове рішення в частині задоволення позову за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно підлягає зменшенню з 1426 грн. 14 коп. до 715 грн. 23 коп. сума стягнення (за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року).

Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Держказначейства, суд першої інстанції не врахував, що чинним законодавством України не передбачені обовязки Держказначейства щодо фінансування чи призначення спірних виплат, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2009 року в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі на користь ОСОБА_1 невиплачену надбавку до пенсії як дитині війни в розмірі 1426 грн. 14 коп. змінити, зменшивши суму стягнення з 1426 грн. 14 коп. до 715 грн. 23 копійок.

Постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2009 року в частині зобовязання Державного казначейства України виділити та перерахувати управлінню Пенсійного фонду України в Ружинському районі Житомирської області для виплати ОСОБА_1 1426 грн. 14 коп. надбавки до пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а також в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Ружинському районі на користь ОСОБА_1 невиплачену надбавку до пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 3 червня 2011 року.

Головуючий Судді