Справа № 464/10/2070
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
17 березня 2010 р. № 2-а- 464/10/2070
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Зінченко А.В.,
При секретарі Король Д.О.
За участі сторін:
Позивача Туранського К.В.
Представника позивача - Красникова Є.В.
Представника відповідача Ібрагімова Ф.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду 19.01.2010 року з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить суд визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірною щодо невиплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2008р. та невиплати у розмірі 55% грошової премії з нагоди 16-ї річниці Збройних Сил України, зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат відшкодувати на користь позивача матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2008р. у розмірі 2307,00 грн. та відшкодувати на його користь 55% грошової премії з нагоди 16-ї річниці Збройних Сил України у розмірі 1080,35 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він, капітан ОСОБА_1 , з 2004року проходить військову службу у 155 військовому представництві Міністерства оборони України на посаді помічника провідного інженера.
На підставі рапорту позивача від 15.02.2008р. начальником 155 військового представництва Міністерства оборони видано наказ від 15.02.2008р. № 2, в якому п.2 передбачено виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008р. у розмірі місячного грошового забезпечення.
Для нарахування та виплати зазначеного додаткового виду грошового забезпечення витяг з відповідного Наказу був направлений у відділ фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , де перебувають на грошовому забезпеченні військовослужбовці 155 військового представництва Міністерства оборони України. Працівники відповідного органу здійснили нарахування вказаного виду грошової допомоги, але виплату не провели.
Сума нарахованої матеріальної допомоги за 2008р. складає 2307,00 грн., яка до теперішнього часу не виплачена, що підтверджується повідомленням з Харківського обласного комісаріату від 29.12.2009р. №770/фін-2.
Також невиплаченою залишається грошова премія з нагоди 16-ї річниці Збройних Сил України відповідно до наказу начальника 155 військового представництва Міністерства оборони України від 10.12.2007р. №59 в розмірі 1080,35 грн., що підтверджується довідкою з ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.12.2009р №770/фін-2.
10.12.2009р. позивач звернувся до посадових осіб відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням надати інформацію стосовно виплати заборгованостей. У відповіді посадові особи послались на призупинення відповідних виплат.
На підставі зазначеного, позивач вважає, що відповідач виплачувати матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2008р. та 55% грошової премії з нагоди 16-ї річниці Збройних Сил України не збирався та не збирається, а навмисно затягує процес виплати з метою пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні та відповідач в письмових запереченнях позовні вимоги не визнали та вказали на той факт, що дійсно, відповідно до наказу начальника 155 ВП МОУ від 15.02.2008р. №2 (по стройовій частині) передбачена виплата позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік у розмірі його місячного грошового забезпечення та витяг з цього наказу відповідним чином отриманий в облвійськкоматі. Але виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2008р., не здійснено через відсутність від вищестоящих фінансових органів Міністерства оборони України відповідного фінансування на зазначені потреби, через що облвійськкомат вважає свої дії правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству в сфері виплати військовослужбовцям грошового забезпечення.
Також відповідач у запереченнях та у судовому засіданні наполягав на тому, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, а тому у задоволенні позовних вимог йому слід відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.
Капітан ОСОБА_1 , з 2004року проходить військову службу у 155 військовому представництві Міністерства оборони України на посаді помічника провідного інженера.
Особовий склад 155 ВП МОУ (військовослужбовці і працівники), відповідно до письмових розпоряджень вищестоящого органу військового управління перебуває на фінансовому забезпеченні в Харківському обласному військовому комісаріаті по виплаті грошового забезпечення військовослужбовцям і заробітної плати працівникам.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наказу начальника 155 ВП МОУ від 15.02.2008р. № 2 (по стройовій частині) передбачена виплата позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2008р. у розмірі його місячного грошового забезпечення та витяг з цього наказу відповідним чином отриманий в облвійськкоматі в березні 2008 року. На даний час цей наказ чинний та ніким не скасований та не оскаржений, а тому підлягає виконанню.
Але, виплата позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2008 рік не здійснена ІНФОРМАЦІЯ_2 «через відсутність від вищестоящих фінансових органів Міністерства оборони України відповідного фінансування на зазначені потреби».
Суд зазначає, що відповідно до 1 ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлено, що держава гарантує " військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, а за ч. 4 цієї норми грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів, а порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.
Згідно ст.23 вищевказаного Закону, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, інших джерел, передбачених законом.
Відповідно до п.п.З п.5 Постанови КМ України від 7.11.2007р. №1294 „Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, на виконання Постанови КМ України №1294 від 07.11.2007р., регулюється „Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. № 260, який (наказ) зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2008р. за №638/15329 та застосовується у Збройних Силах України з 01.01.2008р.
Згідно п.33.1. розділу ХХХІІІ „Правил виплати матеріальної допомоги" Інструкції, особам офіцерського складу, для вирішення соціально - побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, а за п.33.2. Інструкції - матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини.
На підставі наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2008р. не відповідають нормам чинного законодавства України у сфері виплати військовослужбовцям грошового забезпечення.
Також суд зазначає, що відповідно до п.2 Телеграми Міністра оборони України №248/9/580 від 06.12.2007р., Міністром оборони України було надано право командирам (начальникам) військових частин, установ та організацій, після виплати щомісячних видів грошового забезпечення та одноразової грошової винагороди, з нагоди 16-ї річниці Збройних Сил України в межах затвердженого на 2007 рік фонду грошового забезпечення нагородити осіб офіцерського складу та осіб рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом грошовою премією (передбачена статтями 15, 23 та 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України) установленим порядком у розмірі, що не перевищує вісімдесят відсотків їх місячного грошового забезпечення
Наказом начальника 155 військового представництва Міністерства оборони України від 10.12.2007 р. № 59 офіцерському складу представництва була встановлена грошова премія з нагоди 16-ї річниці Збройних Сил України в розмірі 80 % від грошового забезпечення. Даний наказ і на даний час є чинним та ніким не скасований, а тому підлягає виконанню.
Для нарахування та виплати зазначеного додаткового виду грошового забезпечення витяг з відповідного наказу був направлений у відділ фінансового забезпечення Харківського обласного військового комісаріату.
Харківським облвійськкоматом до відповідного фінансового органу Міністерства оборони України, була подана заявка на грошові кошти для виплати всім військовослужбовцям, які перебувають на фінансовому забезпеченні в облвійськкоматі, грошової премії з нагоди 16-ї річниці Збройних Сил України в розмірі 80% від місячного грошового забезпечення військовослужбовців.
Однак, від відповідного фінансового органу Міністерства оборони України, кошти надійшли не в повному обсязі, тобто не в повному обсязі від замовленої суми згідно заявки облвійськкомату.
Харківським облвійськкоматом було здійснено нарахування грошової премії не у повній відповідності до вказаного наказу та провели виплату у розмірі 25 % від грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідач свої дії обґрунтував тим, що 12.12.2007р., військовослужбовцям військових представництв, в тому числі позивачу, при виплати грошового забезпечення за грудень 2007 року, була виплачена ще одна заохочувальна премія із фонду грошового забезпечення в розмірі окладу грошового утримання (посадовий оклад і військове звання), згідно Телеграми начальника Управління військових представництв Міністерства оборони України від 19.11.2007р. № 259/3300 та наявності грошового фонду для одноразового преміювання з нагоди 16-ої річниці Збройних Сил, то з метою дотримання принципу соціальної справедливості між військовослужбовцями, керівництвом облвійськкомату було прийняте рішення щодо нагородження осіб офіцерського складу військових представництв, в тому числі позивача, грошовою премією з нагоди 16-ої річниці Збройних Сил України в розмірі 25% від їх грошового забезпечення.
Суд вважає такі дії Відповідача такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, але зазначає наступне.
Матеріалами справи підтвердилось, а також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні те, що зазначена премія була виплачена військовослужбовцям - офіцерам військових представництв, в тому числі позивачу, у кінці грудня, а саме на його індивідуальний картковий рахунок була перерахована 25 грудня 2007 року лише в розмірі 25%.
Однак, будь-яких претензій, особисто позивач, до облвійськкомату не пред`являв та протягом двох років він особисто до облвійськкомату з питань доплати премії не звертався.
Позивач дізнався про виплату премії наприкінці грудня 2007 року, але до суду звернувся лише 19 січня 2010 року, тобто з дня виплати пройшло понад 2 років.
Щодо дотримання позивачем процесуального строку звернення до суду з вимогою відшкодування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2008р, слід зазначити, що наказ про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік був виданий 15 лютого 2008 року, суд вважає, що строк позовної давності треба обчислювати з березня 2008 року.
Оскільки протягом всього 2008 року позивач знав, що йому не була виплачена матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік, про те він знав й у 2009 році, то суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду.
Даний строк не може бути поновлений судом за клопотанням позивача, так як ним не було надано жодного належного доказу поважності пропуску цього строку.
Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Також суд вказує, що згідно з ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці`передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).
Враховуючи, що позивач проходив службу та одержував грошове забезпечення за рахунок держави, суд дійшов висновку, що на позивача не розповсюджуються норми статей КЗпП України.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 документально та нормативно не обґрунтовані, а тому в задоволенні його позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, 94, ч.1 ст. 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.
Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня її проголошення та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова в повному обсязі виготовлена 18 березня 2010 року.

Суддя А.В. Зінченко