Справа № 805/3188/15-а
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р. Справа №805/3188/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 09 год. 56 хв.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., при секретарі судового засідання Химич М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Слов'янського міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на випадок безробіття

до відповідача: ОСОБА_1 м. Словянськ

про: стягнення безпідставно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 982,60 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2В за довір.,

від відповідача: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Слов'янський міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на випадок безробіття, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 м. Словянськ про стягнення безпідставно отриманої матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 982,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 двічі перебувала на обліку в Словянському міському центрі зайнятості: у період з 05.04.2005 року по 01.08.2005 року та з 10.03.2006 року по 13.09.2006 року, та отримувала матеріальну допомогу по безробіттю. Під час звернення відповідач зазначив, що на час подання заяви не є субєктом підприємницької діяльності. Однак, за результатами звірки з Державно реєстраційною службою України та Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виявлено факт реєстрації відповідача як фізичної особи підприємця. Отже, на момент реєстрації в центрі зайнятості відповідач відносився до зайнятого населення та права на отримання статусу безробітного і отримання допомоги по безробіттю не мав, але в порушення вимог чинного законодавства факт підприємницькою діяльністю від служби зайнятості приховав, а відтак не повідомив про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, в звязку з вищевикладеним Словянським міським центом зайнятості було прийнято рішення про повернення коштів безпідставно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 982,60 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, позовні вимоги визнала. Також просила суд розстрочити виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

29.03.2005 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міського центру зайнятості з заявою відповідно до якої просила вирішити питання про працевлаштування, надати їй статус безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Також, надала заяву від 05.04.2005 року відповідно до якої було зазначено, що вона не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, трудової діяльністю не займається, пенсію не отримує, також не має права на отримання пенсії за віком та на пільгових умовах. На підставі зазначеної заяви ОСОБА_1 був наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю.

Як вбачається з Витягу із наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1 від 01.08.2005 року: наказом від 05.04.2005 року № НТ050405 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 05.04.2005 року.

01.08.2005 року наказом Словянського міського центру зайнятості № НТ060913 припинити виплату допомоги по безробіттю, у звязку з наданням безробітним письмової заяви про відмову від послуг ДСЗ.

03.03.2006 року відповідач вдруге звернувся до Словянського міського центру зайнятості з заявою про вирішення питання працевлаштування надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Надана заява від 10.03.2006 року у якій було зазначено, що відповідач не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, також не має права на отримання пенсії за віком та на пільгових умовах. На підставі зазначеної заяви відповідачу був наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю.

Відповідно до Витягу із наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1: наказом від 24.01.2007 року № НТ060310 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 10.03.2006 року.

13.09.2006 року ОСОБА_1 до Словянського міського центру зайнятості подана заява відповідно до якої просила зняти її з обліку, в звязку з відмовою від послуг служби зайнятості.

Відповідно до наказу Словянського міського центру зайнятості № НТ060913 від 13.09.2013 року припинено виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 статті 23 Закону передбачено, що застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: забезпечують надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону та здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

З матеріалів справи встановлено, що 17.06.2015 року позивачем направлено запит № 06-11/427 до відділу Реєстраційної служби Словянського міського управління юстиції про надання інформації щодо дати державної реєстрації та припинення державної реєстрації фізичної особи підприємця ОСОБА_1, а також надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців стосовно відповідача.

17.06.2015 року відповідачу направлено повідомлення № 06-11/428 про виклик до Словянського міського центру зайнятості для надання пояснень щодо наявності статусу фізичної особи підприємця в період перебування на обліку як безробітної та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Словянським міським центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним в Порядку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13.02.2009 р. № 60/62, в результаті якого встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ОСОБА_1 на момент перебування на обліку в Словянську міському центрі зайнятості, як безробітна, була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, про що складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним № 14 від 25.06.2015 р.

Відповідно до протоколу № 20 від 25.06.2015 року комісії з розслідування страхових випадків та з питань обґрунтованості виплат матеріального забезпечення Словянським міським центом зайнятості стягнуто з ОСОБА_1 кошти за незаконно отриману допомогу в період з 05.04.2005 року по 31.07.2005 року та з 10.03.2006 року по 29.08.2006 року у загальній сумі 982,60 грн.

25.06.2015 року Словянським міським центом зайнятості винесено наказ № 20 про повернення коштів особою, відповідно до якого начальнику юридичного відділу ОСОБА_3 забезпечити повернення гр. ОСОБА_1 незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 05.04.2005 року по 31.07.2005 року та з 10.06.2006 року по 29.08.2006 року відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності. Зазначений наказ був направлений на адресу відповідача листом.

26.06.2015 року позивачем винесено претензія № 06-19/1495 відповідно до якої позивачу у добровільному порядку пропонувалось протягом 15 календарних днів з моменту отримання даної претензії відшкодувати допомогу по безробіттю у сумі 982,60 грн.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 вказаної статті Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6.14. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. № 307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за № 915/5136, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витяга з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, станом на 18.06.2015 р. відповідач був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності на час звернення до центру зайнятості у 2005 році та 2006 році.

Суд зазначає, що Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» № 755-IV від 15 травня 2003 року регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Судом встановлено, що станом на дату надання статусу безробітного відповідачу її державна реєстрація як субєкта підприємницької діяльності припинена не була, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково.

В звязку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Крім того, у судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 не працює, отримує пенсію по інвалідності, є тяжко хворою та в звязку з тяжким фінансовим становищем просить суд розстрочити: починаючи з жовтня 2015 року, на 7 місяців виконання судового рішення наступним чином: перші 6 місяців по 150 грн. і останній місяць 82,60 грн.

Представник позивача у судовому засідання не заперечувала проти задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

На підтвердження наявності обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та є підставою для розстрочення його виконання, ОСОБА_1 надала суду: довідку з Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про те, що отримує пенсію по інвалідності, направлення ЛДЦ Меддіагностика на проведення обстеження, свідоцтво про смерть ОСОБА_4, висновки спеціалістів про наявність хвороби.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного суду України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач знаходиться у тяжкому фінансовому становищу, що може призвести до не сплатити відповідачем суми заборгованості в розмірі 982,60 грн.

З урахуванням обставин та доказів наданих відповідачем суд вважає можливим задовольнити клопотання про встановлення способу та порядку виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Слов'янського міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 м. Словянськ про стягнення безпідставно отриманої матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 982,60 грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 м. Словянськ (84116, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер) на користь Слов'янського міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 982 (девятсот вісімдесят дві гривні) 60 копійок.

Стягнення здійснювати наступним чином: з жовтня 2015 року по березень 2016 року по 150 гривень щомісячно, квітень 2016 року 82,60 грн.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 29 вересня 2015 року в присутності представників сторін.

Повний текст постанови складено та підписано 05 жовтня 2015 р.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Олішевська B.В.