Справа № 813/553/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Справа № 876/8507/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ортинська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій та визнання незаконними та неправдивими висновків,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2014 року за №, вимоги про сплату боргу від 26.12.2014 року за №Ф-992; визнання незаконними та неправдивими висновків Акта перевірки від 15.12.2014 року за №1563/17-2/НОМЕР_1.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що контролюючий орган без достатніх на те правових підстав при розрахунку середньомісячного річного оподатковуваного доходу у 2012 році взяв до уваги календарні місяці, у яких діяльність була прибутковою, а не ті протягом яких здійснювалась діяльність. Вважає, що ним не було допущено помилок у документах податкової звітності за 2012 рік, оскільки він керувався роз'ясненнями Пенсійного фонду України від 29.02.2012 року за №4889/03-30. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано, прийняту 26.12.2014 року Державною податковою інспекцією у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області, вимогу за №Ф-992 в частині вимоги сплатити єдиний внесок у сумі 37185 грн. 41 коп. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Державна податкова інспекція у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року.

За наслідками перевірки складено акт від 15.12.2014 року за № 1563/17-2/НОМЕР_1, згідно висновків якого встановлено порушення п.167.1 ст.167 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012 рік в сумі 858 грн. 36 коп., ч.2 ст.7, частин 2 і 3 ст.9, п.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 41158 грн. 07 коп., в тому числі за 2011 рік в сумі 3972 грн. 66 коп., за 2012 рік в сумі 37185 грн. 41 коп..

На підставі Акту перевірки Державною податковою інспекцією у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1072 грн. 95 коп., в тому числі, за основним платежем - 858 грн. 36 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 214 грн. 59 коп., вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-992, у якій вимагається сплатити суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 41158 грн. 07 коп..

Згідно абз. 3 п.167.1 ст.167 ПК України (у редакції чинній на час оподаткування доходу) платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з підпунктом "є" пункту 176.1 статті 176, статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

З наявних в матеріалах справи декларації про майновий стан і доходи та книги обліку доходів і витрат вбачається, що позивачем у 2012 році оподатковуваний дохід отримувався лише протягом восьми місяців, а розрахунок розміру середньомісячного річного оподатковуваного доходу проводився з урахуванням дванадцять місяців, що суперечить положенням абзацу третього п.167.1 ст.167 ПК України.

Таким чином, висновки відповідача про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафної (фінансової) санкції є правомірними, а правові підстави для визнання їх протиправними у суду відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», (у редакції чинній на час сплати внеску) нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Разом з тим, вимогою від 26.12.2014 №Ф-992 позивачу визначено суму боргу з єдиного внеску в сумі 41158.07 гри., в тому числі: за 2011 рік 3072.66 гри. правомірність нарахування позивачем не заперечувалася, за 2012 рік - 37185.41 гри.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Також, суми отриманого позивачем доходу протягом 2012 року помісячно, що відображений в Книзі обліку доходів та витрат за 2012 рік на підставі первинних та бухгалтерських документів позивачем не заперечувалися та підтверджені «Даними з книги обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_3 за 201 1-2013 роки», що підписані позивачем.

Відтак, обсяги доходу, відображені позивачем у Додатку 5 Звітності з єдиного внеску протягом січня-грудня 2012 року, не відповідають обсягам доходів, отриманих ФОП ОСОБА_3 у відповідних місяцях 2012 року та відображених у Книзі обліку доходів і витрат.

До матеріалів справи позивачем додано Письмові пояснення, у яких позивач провів розрахунок єдиного внеску за 2012 рік, що підлягав сплаті до бюджету, виходячи із сум доходів, які отримувалися ними протягом 2012 року.

Відповідно до даного розрахунку, проведеного позивачем, «ЄСВ до сплати у 2012 році для ФОП ОСОБА_3 становить 36762,40 грн.».

Відтак, позивач визнав, що ЄСВ за 2012 рік, який підлягав сплаті до бюджету повинен становити 36762,40 грн., а не 14572,42 грн. (як сплачено позивачем).

Відповідно, сума зниженого до сплати ЄСВ, з якою погоджується позивач, становить 22189,98 грн. (36762,40 - 14572,42).

Оскільки, позивач не заперечує, що сума ЄСВ до сплати за 2012 рік повинна становити 36762,40 грн. (розрахунок без застосування середньомісячного річного оподаткування доходу), а відповідно ЄСВ за 2012 рік знижено на 22189,98 грн., то скасування Вимоги №Ф-992 в цій частині є неправомірним та порушує приписи ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, апеляційний суд прийшов до переконання, що скасування Вимоги №Ф-992 з мотивів неправомірності застосування при розрахунку єдиного внеску розміру річного середньомісячного оподаткування доходу можливе лише в частині 14995,43 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв постанову, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області являються підставними і обґрунтованими, а тому апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року у справі №813/553/15 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати, прийняту 26.12.2014 року Державною податковою інспекцією у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області, вимогу за №Ф-992 в частині вимоги сплатити єдиний внесок у сумі 14995 грн. 43 коп.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.10.2015 року