Справа № 2-а-310/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-310/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Малофеєвої О.І.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Варвинського районного суду Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання неправомірними дії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, у відповідності зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2011 року до Варвинського районного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання неправомірною відмову відповідача в перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю у відповідності зі статтями 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» /далі - Закон № 796 XII/, зобовязати відповідача з 01.01.2008 року по дату винесення рішення суду провести перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати, зобовязати відповідача з 01.01.2008 року по дату винесення рішення суду провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати, зобовязати відповідача робити перерахунок державної та додаткової пенсії, призначених йому у разі підвищення прожиткового мінімуму.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно довідки медико-соціальної /експертної/ комісії, серія МСЕ-ЧНВ № 026245 від 18.10.2006 року, позивачу встановлена II група інвалідності безстроково. Також, він має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що було видане 09.01.2001 року.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-12 від 28.02.1991 пенсія особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюється у виді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Ухвалою Варвинського районного суду від 18.01.2011 року, залишено без розгляду частину позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання перерахувати і виплатити державну пенсію згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2008 року по 16.07.2010 року включно, з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду /а.с.1/.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подавши заперечення на адміністративний позов /а.с.15-17/. Обґрунтовуючи заперечення, відповідачем зазначено, що оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому його вимоги про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок і виплату пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути задоволені. З приводу виплати додаткової пенсії відповідач зазначив, що виплачує додаткову пенсію позивачу у розмірах, встановлених чинним законодавством, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши позивача, який брав участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно копії посвідчення серії А № 100850 /а.с.6/ має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Згідно довідки МСЕ-ЧНВ № 026245 від 18.10.2006 року, позивачу встановлена II група інвалідності, захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС /а.с.8/.

Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796 встановлює право осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на отримання державної /ст.54/ та додаткової /ст.50/ пенсії. Зазначеним Законом передбачено, що пенсія для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншою за 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю для цієї категорії громадян - 75 % мінімальної пенсії за віком.

В судовому засіданні встановлено, що позивач знаходиться на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_2 управління ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків на ЧАЕС відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»/а.с. 11-12/.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, які мають право на пенсію за цим законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. Звернення за призначенням обраної пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на Ті одержання.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління ПФУ 30.01.2007р. №3-1 та

зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. № 135/13402, п.4 - розділу «Звернення за призначенням пенсії» передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, подається до органу, що призначає пенсію заявником за місцем проживання.

Оскільки позивач, згідно поданої ним заяви отримує державну пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому його вимоги про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок і виплату державної пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути задоволені.

Одночасно, позивач, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуваючи на обліку у відповідача, отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, призначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсій, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 996-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-111, згідно ст. 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Судом не приймаються до уваги положення ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, та пенсії як інваліду ІІ-ї групи, захворювання якого повязано з Чорнобильською катастрофою, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, для позивача, як інваліда II групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своі>? - зобов'язань судом не приймається до уваги.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що додаткова пенсія повинна нараховуватись у відповідності із постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року.

Пунктом 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року внесені, зміни до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнані таким, що не відповідають Конституції України положення, зокрема п. 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Отже з 22.05.2008 року відновлена дія ст. ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За наведених обставин, з указаної дати орган державної влади, до компетенції якого віднесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязаний проводити зазначені виплати у спосіб та в розмірах, що встановлені законодавством, чинним на момент їх здійснення.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, суд приходить до висновку, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст.50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягають розміри пенсії, визначені Законом, а не розміри, визначені постановою КМУ № 530, якими керувався відповідач.

Суд не може взяти до уваги й посилання відповідача на ухвалу Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року у справі № 2-25/2009 року, оскільки конституційне провадження у справі не відкривалось і рішення судом не ухвалювалось. Відповідно, Конституційний суд України не дав офіційного тлумачення терміну «мінімальний розмір пенсії за віком».

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо не нарахування та невиплати позивачу пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання здійснення перерахунку і виплати додаткової пенсії підлягають задоволенню за період з 17.07.2010 року по 31.01.2011 року.

Щодо вимог про послідуючий перерахунок розміру вказаної пенсії в звязку зі збільшенням прожиткового мінімумуму, то відповідно до ч.І ст. 6 КАС України особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Будь-яких доказів про порушення прав, свобод або інтересів позивача в подальшому щодо нарахування і виплати основної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суду не надано, а отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач відноситься до особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення /а.с.7/ відповідно до п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання неправомірними дії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, у відповідності зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо відмови в здійсненні перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_1, починаючи з 17.07.2010 року по 31.01.2011 року, у розмірах відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".^

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1, в розмірах відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що становить 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 17.07.2010 року по 31.01.2011 року, здійснивши відповідні виплати, з урахуванням раніше виплаченої суми за вказаний період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Варвинський районний суд міста Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протяголг ^ десяти днів з дня її отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається

особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Варвинського районного суду В.Г. Павлов