Справа № 826/6526/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/62876/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014

у справі № 826/6526/14

за позовом Приватного підприємства "Крона-Парк"

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.07.2014 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2014 та ухвалено нову, якою позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань достовірності, повноти обчислення та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах із ТОВ "Комерційна фірма "Горизонталь" та ТОВ "Компанія "Мармур ЛТД" за період із 01.03.2012 по 31.07.2012, за результатами якої складено акт від 24.04.2013 №277/22-609/31564330, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог: пп. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 444778,00 грн., у тому числі за березень 2012 року на 42156,00 грн., за квітень 2012 року на 132850,00 грн., за травень 2012 року на 96752,00 грн., за червень 2012 року на 163575,00 грн., за липень 2012 року на 9445,00 грн.; та завищено на 125013,00 грн. рядок 20.1 "зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з ПДВ", у тому числі за травень 2012 року на 111573,00 грн.; за червень 2012 року на 4477,00 грн.; за липень 2012 року на 8963,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.05.2014:

- №, яким позивачу зменшено на 125013,00 грн. розмір від'ємного значення з податку на додану вартість;

- №, яким позивачу збільшено на 667167,00 грн. суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у тому числі на 444778,00 грн. за основним платежем та на 222389,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з наведеними висновками податкового органу, зазначивши про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Комерційна фірма "Горизонталь", ТОВ "Компанія "Мармур ЛТД".

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами.

Однак, колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем, як замовником, та ТОВ «Комерційна фірма «Горизонталь», як підрядником, укладено договір №31 від 30.06.2012, відповідно до пп. 1 п. 1 якого, за завданням замовника підрядник зобов'язується власними силами (засобами) виконати роботу по влаштуванню монолітних ж/б конструкцій підвалу секцій «Г» на відмітки -4,80 за адресою: м. Київ, вул. Грушевського 9, і передати їх результат замовнику, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці роботи.

Також, між позивачем, як покупцем, та ТОВ «Комерційна фірма «Горизонталь», як постачальником, укладено договір поставки №19 від 01.04.2012, відповідно до пп.1 п.1 якого, постачальник зобов'язується передати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати будівельний матеріал, посадковий матеріал, а також ґрунтову суміш.

Між позивачем, як замовником, та ТОВ «Компанія "Мармур ЛТД», як підрядником, укладено договори №20 від 12.04.2012, №23 від 03.05.2012, №21 від 20.04.2012, №27, №28, №29 від 09.05.2012,№28-01 від 25.05.2012, №33 від 01.06.2012.

На підтвердження реальності виконання вказаних договорів позивачем надано первинні документи: податкові та видаткові накладні; акти приймання виконаних будівельних робіт; довідки про договірну ціну; локальний кошторис №2-1-1; довідку про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/; локальні кошториси; платіжні доручення.

Як вбачається з акта перевірки, зокрема, у ході перевірки відповідачем виявлено, що за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, порушено кримінальну справу № 70-00539, згідно з матеріалами якої, ТОВ "Комерційна фірма "Горизонталь" має ознаки "фіктивності". Засновник та директор вказаного товариства показав, що він зареєстрував ТОВ "Комерційна фірма "Горизонталь" на прохання невстановленої слідством особи без мети здійснення фінансово-господарської діяльності.

Згідно з інформацією, зазначеною в акті від 01.03.2013 № 429/22.3-17/37889288, ТОВ "Компанія "Мармур ЛТД" декларує обсяг реалізації товарно-матеріальних цінностей без підтвердження їх придбання, тобто, вказане товариство є вигодотранспортуючим суб'єктом господарювання. ТОВ "Компанія "Мармур ЛТД" здійснює діяльність, направлену на здійснення операцій, пов'язаних із наданням податкової вигоди третім особам.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. А тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарських операцій; встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарських операцій та встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

В даному випадку, судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а саме: можливостей контрагентів позивача щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей; питання щодо фактичної оплати позивачем податку на додану вартість в ціні отриманого товару (послуг), не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій, з відповідним документальним підтвердженням.

З огляду на неповноту встановлення судами усіх обставин справи, що входять до предмету доказування, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України.

При новому розгляді, слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального, процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам справи, з урахуванням чого встановити правомірність прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.07.2014 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль