Справа № 806/4806/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Житомир справа № 806/4806/15

категорія 10.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Капинос О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії ОСОБА_2, в.о. начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради щодо повернення справи №2967 від 18.08.2015 року центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Малинської міської ради;

- зобов'язати ОСОБА_2, в. о. начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради та ОСОБА_3, директора Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Житомирської обласної державної адміністрацій розглянути подані ним документи щодо надання статусу інваліда з числа потерпілих від Чорнобильською катастрофи щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;

- зобов'язати ОСОБА_4, директора Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації видати позивачу посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеного до 1 категорії, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому в липні 2015 року встановлена перша А група інвалідності по захворюванню, повязаному із впливом аварії на ЧАЕС, а тому, відповідно до вимог законодавства, він має право на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Зазначив, що дії відповідачів щодо відмови у видачі такого посвідчення є неправомірними, оскільки, незалежно від змін, які внесені до законодавства, у відповідачів відсутні підстави для відмови у видачі посвідчення постраждалого 1 категорії.

Позивача в судове засідання не з'явився, подав письмове клопотання про розгляд справ за його відсутності, просив позов задовольнити.

Від представника відповідача - Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надійшло письмове заперечення на адміністративний позов та клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням його представника у відпустці.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе, відповідно до ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не відкладати розгляд справи і розглянути її за відсутності представників відповідачів на підставі наявних матеріалів справи.

Крім того, суд вважає за необхідне в порядку ст.52 КАС України замінити сторону відповідача з ОСОБА_3, директора Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, на - Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, та відповідача ОСОБА_2, в.о. начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради на - Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23 липня 1991 було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, у зв'язку з чим йому було видано посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії В-П № 694297.

Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено першу А групу інвалідності з 14 липня 2015 року безстроково, яка настала внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідною довідкою серії 12 ААА № 213348 від 16 липня 2015 року (а.с. 9).

Як вбачається із вказаної довідки, огляд ОСОБА_1 у Житомирській обласній медико-соціальній експертній комісії проходив 16 липня 2015 року.

28 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови Житомирської обласної державної адміністрації через Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Малинської міської ради із переліком всіх необхідних документів про заміну йому посвідчення серії В-П № 694297 на посвідчення 1 категорії.

На вказане звернення позивачу надано відмову, викладену у листі Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради № 1591 від 21 серпня 2015 року про повернення справи (а.с. 10), мотивовану тим, що підстав для оформлення посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А, згідно з чинним законодавством, немає, оскільки Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: із ст. 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Питання віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені нормами ст.ст. 11, 14 вказаного Закону.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII абзац пятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) виключено.

Цим же Законом ст. 2 ("Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій") та 23 ("Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4") Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

Отже, позивач на даний час не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, немає, як наслідок його посвідчення потерпілого 4 категорії втратило чинність з 01 січня 2015 року.

Тому на момент огляду в Житомирській обласній МСЕК, 16 липня 2015 року, та звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_1 не мав статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (ст.ст. 10, 11 і ч. 3 ст. 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

При зміні категорії, а також у випадках, передбачених ст. 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно з п. 10 Порядку, видача посвідчень провадиться:

народним депутатам України, відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Вищого арбітражного суду України, Прокуратури України, Кабінету Міністрів України, а також керівникам центральних органів виконавчої влади, Фонду державного майна України, Антимонопольного комітету України, головам обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, працівникам підприємств і організацій, розташованих у зоні відчуження, - Мінпраці;

іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Із змісту наведених правових норм слідує, що посвідчення потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи видаються уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій на підставі поданих документів, визначених Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради не уповноважене видавати посвідчення потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, воно лише готує подання для обласної державної адміністрації, тому до неї не можуть пред'являтися заявлені позивачем вимоги щодо надання статусу інваліда з числа потерпілих від аварії на ЧАЕС. Крім того, з огляду на відсутність підстав для надання такого статусу позивачу, безпідставною є також вимога про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради щодо повернення справи № 2967 від 18.08.2015 року.

Разом з тим встановлено, що про видачу посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС позивач безпосередньо до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації не звертався, останнє йому не відмовляло у такій видачі.

З аналізу ч.1 ст. 2, ч. 1 ст. 6 КАС України вбачається, що викладений у них принцип адміністративного судочинства полягає у захисті порушеного права, свободи або інтересу від порушення, що вже відбулося, тобто, в наявності матеріально-правового інтересу позивача щодо оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Справа в адміністративному суді може бути порушена лише за наявності між сторонами публічно-правового спору.

Оскільки Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації не приймав будь-яких рішень, не вчиняв дії (бездіяльність), які є юридично значимими для позивача, тобто, які б порушували його права та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Департаменту також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 158-162, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос