Справа № 2а-3199/12/1370
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 876/3128/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукові технології здоров'я" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року у справі за позовом Прокурора Городоцького району Львівської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Дочірнє підприємство "Санаторій Любінь Великий" ЗАТ ЛОЗПУ "Укрпрофздоровниця", Товариство з обмеженою відповідальністю "Реабілітаційно-оздоровчий комплекс "Великий Любінь", Товариство з обмеженою відповідальністю "Наукові технології здоров'я" про визнання незаконним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач- Прокурор Городоцького району Львівської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся в суд з позовом до відповідача- Виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення №35 від 28. травня 1999 року «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна (будівлі, споруди), що знаходяться в селищі Великий Любінь по вул.Львівська,16».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради від 28 травня 1999 року за №35 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна (будівлі, споруди), що знаходяться в селищі Великий Любінь по вул.Львівська, 16».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, третя особа- ТОВ «Наукові технології здоров'я» оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що рішення Виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради від 28 травня 1999 року №35 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна (будівлі, споруди), що знаходяться в селищі Великий Любінь по вул.Львівська, 16» прийнято на підставі та в межах чинного законодавства, крім того, на підставі цього рішення видане свідоцтво від 23 листопада 2001 року серії ААБ № 000460 про право власності на нежитлові приміщення. Також звертає увагу на те, що прокурором пропущено строк звернення до суду. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та позов залишити без розгляду.

Прокурор - Шимін Н.М. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник третьої особи- ТОВ "Реабілітаційно- оздоровчий комплекс "Великий Любінь" Рісна Ю.Б. в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти ухвалу, якою позов залишити без розгляду.

Представник відповідача- виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради, треті особи- ДП "Санаторій Любінь Великий" ЗАТ ЛОЗПУ "Укрпрофздоровниця", ТОВ "Наукові технології здоров'я" в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю- доповідача та пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 травня 1999 року Виконавчий комітет Великолюбінської селищної ради на підставі клопотання адміністрації санаторію «Любінь Великий» прийняв рішення №35 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна (будівлі, споруди), що знаходяться в селищі Великий Любінь по вул.Львівська, 16», яким вирішено оформити право власності на об'єкти нерухомого майна: спальні корпуси 2,3,4,6, лікувально-діагностичний корпус №1, адмінкорпус, приміщення бібліотеки і ЛФК, водолікарні, клубу/їдальні, овочесховища, котельні, пральні, очисних споруд, що знаходиться в селищі Великий Любінь по вул.Львівська, 16, в цілому на ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» і закріпити їх за санаторієм «Великий Любінь» Прикарпатського відділення ЗАТ «Укрпрофоздоровниця».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (а.с.10 т.1), 23 листопада 2001 року Самбірським БТІ на підставі рішення виконкому Великолюбінської селищної ради від 28 травня 1999 року №35 видано свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення згідно з додатком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення було прийнято не на підставі передбачених законодавством правовстановлюючих документів, тому таке є незаконним і підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини Рішення №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 р. (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застсовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради від 28 травня 1999 року №35 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна (будівлі, споруди), що знаходяться в селищі Великий Любінь по вул.Львівська, 16» за своїм змістом та суттю є ненормативними правовими актами індивідуального характеру, вичерпало свою юридичну силу після реалізації, а саме: після одержання правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення від 23 листопада 2001 року.

Згідно з п.7 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу у власність майна, подальше оспорювання правомірності набуття юридичною особою спірного майна має вирішуватися в порядку господарської юрисдикції, оскільки між сторонами виник спір про право цивільне, характер спірних правовідносин не містить ознак публічно- правового характеру, а тому і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені законами України.

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 01 жовтня 2013 року справа №21-228а13, постанова від 11 листопада 2014 року справа №21-405а14, постанова від 11 листопада 2014 року справа №21-493а14, постанова від 09 грудня 2014 року справа №21-308а1), а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 196, п.4 ч.1 ст.198, ст.ст.203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукові технології здоров'я" задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року у справі № 2а-3199/12/1370 за позовом Прокурора Городоцького району Львівської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дочірнє підприємство "Санаторій Любінь Великий" ЗАТ ЛОЗПУ "Укрпрофздоровниця", Товариство з обмеженою відповідальністю "Реабілітаційно- оздоровчий комплекс "Великий Любінь", Товариство з обмеженою відповідальністю "Наукові технології здоров'я" про визнання незаконним та скасування рішення - скасувати, та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текс ухвали виготовлено 09 жовтня 2015 року.