Справа № 22-а/0690/5696/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/5696/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі (далі Пенсійний фонд) на постанову Коростенського міськрайонного суду від 12 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації (далі Управління праці), Пенсійного фонду та Державного казначейства України про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, посилаючись на невиконання Управлінням праці та Пенсійним фондом положень Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-Х11) в частині виплати їй грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства та надбавки до пенсії у розмірах, визначених ст. ст. 37, 39 Закону № 796-Х11, просила: визнати дії відповідачів незаконними; стягнути з Управління праці на її користь 2758.80 грн. грошової допомоги за ст. 37 Закону № 796-Х11 за період з 01.07.2008 року по 01.07.2009 року; стягнути з Пенсійного фонду на її користь доплату до пенсії в сумі 13794 грн. за такий же період; зобовязати управління Державного казначейства України перерахувати кошти в сумі 13794 грн. на рахунок Пенсійного фонду для виплати.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 12.03.2010 року позов задоволено частково: дії відповідачів визнані неправомірними; стягнуто з Управління праці на користь ОСОБА_1 2758.80 грн. грошової допомоги, передбаченої ст. 37 Закону № 796-Х11, за період х 01.07.2008 року по 01.07.2009 року; стягнуто з Пенсійного фонду на користь позивачки 13794 грн. доплати до пенсії за цей же період; у решті позову відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі Пенсійний фонд, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Апелянт зазначає, що суд не врахував, що присуджені ним виплати фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду до таких не відносяться, і безпідставно стягнув кошти з Пенсійного фонду, який діяв відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 1 від 03.01.2002 року.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.с.5), пенсіонером за віком (а.с.4), проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.6) і протягом спірного періоду отримувала через Пенсійний фонд підвищення до пенсії у розмірі 10.50 грн. (а.с.8).

Згідно ст. 39 Закону № 796-Х11 пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, підвищуються на дві мінімальні заробітні плати.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції з урахуванням положень ст. 39 Закону № 796-Х11, Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів, яким статтю 39 вище вказаного закону було змінено на 2008 рік у частині визначення розміру виплат, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, яким такі положення були визнані неконституційними, дійшов вірного висновку про необхідність відновлення порушених прав позивача.

Разом з цим, судом не було враховано положень ст. ст. 99, 100 КАС України, про що заявляв суду першої інстанції відповідач (а.с.19), та положень ч. 4 ст. 105 КАС України щодо способу захисту порушеного права.

Відповідно захисту підлягає порушене право позивачки у межах річного строку звернення до суду, а саме з 16.07.2008 року шляхом зобовязання Пенсійного фонду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 не донараховані кошти, передбачені ст. 39 Закону № 796-Х11, у розміні двох мінімальних заробітних плат щомісячно, з урахуванням виплачених, за період з 16.07.2008 року до 01.07.2009 року.

Заперечення Пенсійного фонду щодо виплати ним коштів у розмірах, передбачених постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 року та № 1 від 03.01.2002 року є безпідставними, оскільки положення Закону № 796-Х11 мають пріоритетне значення над постановами уряду.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 39 Закону № 796-Х11, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України також є безпідставними, оскільки саме на територіальні управління Пенсійного фонду України, згідно Положення „Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року, покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Крім того, проблеми надання бюджетних коштів Пенсійному фонду для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалися.

На підставі викладеного, постанова суду першої інстанції в частині стягнення з Пенсійного фонду на користь ОСОБА_1 13794 грн. доплати до пенсії за період з 01.07.2008 року по 01.07.2009 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову, а саме, про зобовязання Пенсійного фонду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії, з урахуванням виплачених коштів, за період з 16.07.2008 року по 01.07.2009 року у розмірі, встановленому ст. 39 Закону № 796-Х11 двох мінімальних заробітних плат. Постанова в частині стягнення з Пенсійного фонду на користь позивачки коштів, передбачених ст. 39 Закону № 796-Х11, за період з 01.07.2008 року по 15.07.2008 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском строку звернення до суду.

У іншій частині постанова суду не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційною інстанцією.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 12 березня 2010 року в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі на користь ОСОБА_1 13794 грн. доплати до пенсії за період з 01.07.2008 року по 01.07.2009 року скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову про часткове задоволення позову.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за період з 16.07.2008 року по 01.07.2009 року у розмірі, встановленому ст. 39 Закону № 796-Х11 двох мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених коштів.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 12 березня 2010 року в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі на користь ОСОБА_1 доплати до пенсії за період з 01.07.2008 року по 15.07.2008 року скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді