Справа № 466/5125/15-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. Справа № 876/8611/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю позивачки: ОСОБА_1

представника відповідача: Перхач С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 28.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання неправомірними дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання неправомірними дій, зобов'язання до вчинення дій.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 29.10.2014 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова із заявою про призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх 10 місячних пенсій станом на день їх призначення. По даній заяві була проведена перевірка та 06.01.2015 року відповідачем відмовлено у виплаті їй даної допомоги. Просила визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату допомоги згідно пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 10 місячних пенсій.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 28.07.2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова по відмові у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 29.10.2014 року звернулася до УПФУ у Шевченківському районі м. Львова з заявою, якою просила призначити та виплатити одноразову допомогу у розмірі 10 призначених пенсій при виході на пенсію як працівнику дошкільного навчального закладу на посаді вчителя-логопеда.

Однак, листом відповідача від 06.01.2015р. №С-109 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 29.10.2014р. відмовлено у зв'язку з тим, що станом на день звернення за призначенням пенсії за віком страховий стаж ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років є недостатнім для призначення грошової допомоги відповідно до п. 7.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з записом № 7 трудової книжки ОСОБА_1 з 15.09.1983р. прийнята на посаду логопеда в дитячу установу №159 (наказ №1451 від 12.09.1983 р. по райвно).

Згідно з записом 8 трудової книжки: 04.07.2001 р. змінити назву в записі трудової книжки "логопед" на "вчитель-логопед" з 04.07.2001 р. (наказ М.О.України №135 від 13.05.1993 р., наказ по д/з №159 №115 від 04.07.2001 р.)

Згідно із записом № 9 з 14.10.2014 р. запис за № 7 вважати недійсним (наказ відділу освіти Франківського р-ну № 551-к від 10.10.2014 р., наказ ДНЗ № 159 від 14.10.2014 р. №128 "к"')

Згідно із записом № 10 трудової книжки: 14.10.2014 р. прийнято на посаду вчителя- логопеда дитячої установи №159 з 15 вересня 1983 р. (наказ відділу освіти Франківського району м.Львова № 551-к від 10.10.2014 р., наказ ДНЗ №159 ВІД 14.10.2014 р.)

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно п.2.14 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, в 1983 році не вірно був виданий наказ та зроблений запис в трудовій книжці про прийняття позивача ОСОБА_1 на посаду «логопеда», оскільки відповідно до пункту 2 наказу міністра освіти СРСР №9136 «Про типові штати закладів спеціального призначення для дітей з дефектами розумового і фізичного розвитку і про оплату праці «вчителів - дефектологів» і «вчителів -логопедів» від 14 жовтня 1975 року було передбачено перейменування з 1 вересня 1995 року в дитячих садках і яслах - садках спеціального призначення для дітей з дефектами розумового і фізичного розвитку і спеціально організованих групах для таких дітей у дитячих садках та яслах - садках загального призначення посаду «логопеда» на посаду «вчителя - логопеда». З прийняттям цього наказу втратив чинність пункт 16 приміток до Типових штатів ясел - садків. Відповідно були змінені Типові штатні розклади.

Відділом освіти Франківського району м. Львова 29.04.2014 року була видана довідка для подання відповідачу №554, відповідно до якої позивачка ОСОБА_1 дійсно працювала на посаді «вчителя - логопеда» дошкільного навчального закладу № 159, оскільки з 01.09.1975 року посада логопеда була перейменована на посаду вчителя - логопеда згідно наказу міністра освіти СРСР №136, крім цього дана обставина підтверджується наказом від 14.10.2014 року який виданий по відділ освіти про те, що позивачка з 15.09.1983 року прийнята на посаду «вчителя -логопеда».

Згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 (із змінами) затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 28.07.2015 року у справі №466/5125/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 07.10.2015 року