Справа № 757/1101/15-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/35752/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,
суддів Єрьоміна А.В.,
Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
В січні 2015 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся в суд із позовом до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році (надалі відповідач, Коміся), в якому просив:

встановити факт перебування ОСОБА_1 в 30-ти кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період з квітня 1986 року по серпень 1986 року під час виконання ним своїх службових обов`язків в якості водія автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 ;

зобов`язати Комісію встановити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС в 1986 році.

Внаслідок відмови позивача від позовних вимог щодо встановлення факту його перебування в 30-ти кілометровій зоні відчуження ЧАЕС в період з квітня 1986 року по серпень 1986 року, протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року дана відмова була прийнята, а провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 8 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. Зобов`язано Київську обласну державну адміністрацію в особі Комісії прийняти рішення про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та винесено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення апеляційної інстанції, залишивши в силі постанову Печерського районного суду міста Києва від 8 червня 2015 року.

Комісією були надіслані письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких вона просила відмовити у задоволенні касаційної скарги, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу № 23 від 2 квітня 1986 року позивача прийнято на посаду водія автомобіля 2-го класу в трест «Київсільбуд» Автобаза № 1, яке 8 вересня 1986 року перейменоване в АТП-1061.

Згідно з розпорядженням Голови об`єднання Київоблагробуд Сорокуна А.Г. № 151 від 22 жовтня 1986 року продовжено строк дії дозволу на експлуатацію легкового автомобіля марки ГАЗ -24, д.н.з. НОМЕР_1 , пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС по фактичних витратах коштів та палива по 1 грудня 1986 року.

Головою об`єднання Київоблагробуд Сорокуном А.Г. 27 листопада 1986 року видано розпорядження № 171, згідно якого в рахунок економії ліміту, виділеного для апарату Київського облагробуду, протягом грудня місяця в.о. керівника тресту Київагробудтранс ОСОБА_2 зобов`язано забезпечити роботою чергового автомобіля ГАЗ-24, д.н.з. НОМЕР_1 в дві зміни.

Відповідно до довідки АТП-1061 № 5 від 16 січня 1991 року позивач в період з квітня по серпень 1986 року, виконуючи службові обов`язки, регулярно направлявся в 30-кілометрову зону відчуження (м. Чорнобиль, с. Старі Соколи, с. Дитятки та ін.) з обслуговування апарату та керівництва Київського облагробуду в Київській області на автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з актом, складеним Головою Київського облагробуду Сорокуном А.Г., заступником Голови Лагутіним В.М., головним технологом ОСОБА_3 , позивач, в якості водія автомобіля 05-07 КХА, виїздив у квітні-червні 1986 року та займався евакуацією в 30- кілометровій зоні ЧАЕС - м. Прип`ять, с. Старі Соколи.

14 жовтня 1992 року Київським АТП-1061 ПАО «Київбудтранс» видано довідку № 335, в якій зазначено, що позивач виконував роботи в м. Чорнобиль з обслуговування апарату Київського облагробуду з 26 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року за місцем основної роботи в Київському АТП-1061 ПАО «Київбудтранс», за час проведення вказаної роботи йому виплачена додаткова заробітна плата в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради № 207 від 10 червня 1986 року в сумі 20 крб. 52 коп.

5 травня 1991 року ОСОБА_1 встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1986 року та видано відповідне посвідчення.

Рішенням Комісії визнано безпідставним видання Київською облдержадміністрацією позивачу 28 грудня 1999 року посвідчення № 85 учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та відмовлено у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зв`язку з відсутністю документів, які б у безумовному порядку засвідчували факт роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Між тим, даним рішенням ОСОБА_1 рекомендовано зібрати додаткові документи, які б підтверджували факт перебування позивача в 30-кілометровій зоні відчуження.

20 травня 2005 року позивач звернувся до відповідача із заявою про визначення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі наданих документів.

Згідно з витягу з протоколу № 125 засідання Комісії від 26 січня 2006 року позивачу відмовлено у підтвердженні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та зазначено про відсутність підстав для зміни попереднього рішення комісії.

Не погоджуючись із даними діями Комісії, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги та зобов`язуючи Комісію прийняти відповідне рішення, суд першої інстанції вказав, що відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки довідкою, що була надана позивачем, підтверджується участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС у 1986 році в м. Чорнобиль з 26 по 28 квітня.

Скасовуючи рішення першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році про відмову у встановленні йому статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС є законним та обґрунтованим, оскільки позивач не надав Комісії доказів виконання ним робіт, пов`язаних з ліквідацією самої аварії та евакуації із зони відчуження людей чи майна.

Колегія суддів з висновком суду апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їх соціальний захист та гарантії, визначені, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС вважаються, зокрема, громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені бо відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчень врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Порядок № 51).

Пунктом 10 Порядку № 51 передбачено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються на підставі одного з таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь в ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 51 спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

Відповідно до пункту 1 Положення про Комісію Київської обласної державної адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, що є додатком до розпорядження Голови Київської обласної державної адміністрації від 5 листопада 1998 року № 594 (надалі Положення № 594), відповідач є колегіальним органом і утворюється розпорядженням голови облдержадміністрації.

Згідно з пунктом 3 Положення № 594, основним завданням Комісії є всебічне і об`єктивне вивчення документів осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1996 році, при визначенні статусу яких виникли спірні ситуації.

Відповідно до пункту 4 Положення № 594 комісія в межах своїх повноважень приймає рішення, зокрема:

про визнання статусу учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

про визнання статусу евакуйованих із зони відчуження в 1996 році;

про визнання факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії.

Згідно з пунктом 5 Положення Комісія має право запитувати від райдержадміністрацій, міськвиконкомів, підприємств, установ і організацій необхідну інформацію і документи, які б сприяли прийняттю об`єктивних рішень.

При розгляді відповідних справ Комісія може запрошувати на свої засідання і заслуховувати пояснення як заявників, так і окремих посадових осіб.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для визнання посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» категорії 2 ОСОБА_1 , таким, що видано безпідставно, стала відсутність документів, які б у безумовному порядку засвідчували факт роботи позивача в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у довідці № 335 від 14 жовтня 1992 року чітко зазначено про участь позивача у ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС у 1986 році в м. Чорнобиль з 26 по 28 квітня 1986 року та виплаті йому по місцю основної роботи в Київському АТП-1061 ПАО «Київбудтранс» на час проведення вказаної роботи додаткової заробітної плати в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207 в сумі 20 крб. 52 коп.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що позивачем вживались заходи на вимогу відповідача у наданні додаткових доказів на підтвердження факту перебування у 30-кілометровій зоні відчуження, однак, в зв`язку з закінченням терміну зберігання первинна документація Київського АТП-1061 спецтресту «Київсільбудтранс» (подорожні листи, посвідчення на відрядження, журнали обліку та інші) за 1986 році не збереглися та знищені з об`єктивних причин.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач має підстави, визначені чинним законодавством, для встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи наявність підстав для встановлення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, суд першої інстанції правомірно зобов`язав Київську обласну державну адміністрацію в особі Комісії прийняти рішення про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року - скасувати.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 8 червня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Кравцов О.В.
Судді Єрьомін А.В.
Цуркан М.І.