Справа № 22-а-23716/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 30.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду

Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В. суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою

Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА

Позивачка ОСОБА_2 у серпні 2010 року звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області та зазначила, що вона є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією на ЧАЕС. Вказувала на те, що отримує державну пенсію у значно меншому розмірі ніж передбачено ст.54 Закону країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного Закону та її Конституційні права. Просила суд визнати дії відповідача - управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області протиправними та зобовязати здійснити перерахунок основної пенсії.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний Захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачці пенсії по II групі інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України <Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.08.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, УПФ в Києво-Святошинському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду,

неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду

«Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія в вважає, що апеляційна скарга не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФ в Києво-Святошинському районі Київської області як потерпілий 1 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.8) та є інвалідом II групи захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у : а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після отримання права на державну пенсію.

І В ч. 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, по другій групі інвалідності не можуть бути 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_2 оспорюючи дії відповідача вважала ЩО вона отримувала основну пенсію значно ніж|це передбачено ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали дідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав.

і Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов висновку про порушення відповідачем норм ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить вимогам ст.54 іону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ст. 154 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждати Внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ країни не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу пав позивачки, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього кону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове

пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або

встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано

неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п.28

2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст.54 Закону України "Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення

пенсії по II групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N

Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того,

нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України,

постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної

Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств,

накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як

Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт. який підлягав посуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці

правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз. 1 п. 19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і убезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів іе може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

встановлені

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно

обставини________справи, постанова ухвалена з додержанням норм матеріального та

процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197,198, 200 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2,010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили

Головуючий

Судді