Справа № 22-а/0690/5882/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/5882/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Кочетова Л.Г., Косигіної Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростень (далі Пенсійний фонд) на постанову Коростенського міськрайонного суду від 6 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 Пенсійного фонду про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, посилаючись на невиконання відповідачем вимог ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-Х11) щодо проведення виплат у розмірах, передбачених вище вказаною статтею Закону, просила: визнати дії відповідача неправомірними; стягнути з Пенсійного фонду на її користь 14424 грн. доплати до пенсії, визначеної ст. 39 Закону України № 796-Х11, за період з 01.10.2008 року по 01.10.2010 року. На обґрунтування позову зазначала, що відповідачем у спірному періоді виплати проводилися їй у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, що не відповідає вимогам закону.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 6 квітня 2010 року позов задоволено частково: дії відповідача у період з 01.10.2008 року по 01.10.2009 року визнані неправомірними щодо не донарахування позивачці 14424 грн. доплати до пенсії; зобовязано Пенсійний фонд нарахувати та виплатити на користь позивачки 14424 грн. доплати до пенсії за цей же період; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Пенсійний фонд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову до Пенсійного фонду та відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що виплати, передбачені ст. 39 Закону № 796-Х11, фінансуються з Державного бюджету а не коштом Пенсійного фонду і останній діяв відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 1 від 03.01.2002 року.

Розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.1), проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.7), є пенсіонером за віком (а.с.8) і отримувала у спірному періоді підвищення до пенсії в розмірі 10 грн. 50 коп. (а.с.5), що не відповідає розміру, передбаченому ст. 39 Закону № 796-Х11, а саме, дві мінімальні заробітні плати.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вище вказані положення Закону № 796-Х11 мають пріоритетне значення над положеннями постанов КМ України від 26 липня 1996 року № 836 та від 3 січня 2002 року № 1, якими встановлені фіксовані розміри доплат, що суттєво звужують права позивачки. Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення п. 28 розділу 11 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими були внесені зміни до ст. 39 Закону № 796-Х11 щодо розміру спірних виплат. А тому, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права є безпідставними.

Безпідставними колегією суддів визнаються і доводи апелянта про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 39 Закону № 796-Х11, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, оскільки саме на територіальні управління Пенсійного фонду України, згідно Положення „Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року, покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Крім того, проблеми надання бюджетних коштів Пенсійному фонду для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалися.

Разом з цим, суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положень ст. ст. 99, 100 КАС України щодо річного строку звернення до суду та, визначивши суму заборгованості, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки нарахування соціальних платежів у даному випадку покладається на Пенсійний фонд..

А відтак, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову до Пенсійного фонду за період з 01.10.2008 року по 05.11.2008 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском строку звернення до суду. Постанова суду в частині визначення судом не донарахованих та невиплачених Пенсійним фондом коштів у розмірі 14424 грн. підлягає зміні шляхом виключення вказаної суми з резолютивної частини постанови.

У решті постанова суду не оскаржується, а тому залишається без зміни.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростень задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 6 квітня 2010 року в частині задоволення позову до управління Пенсійного фонду України в м. Коростень за період з 01.10.2008 року по 05.11.2008 року скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 6 квітня 2010 року суду в частині визначення судом не донарахованих та невиплачених управлінням Пенсійного фонду України в м. Коростень коштів у розмірі 14424 грн. підлягає зміні шляхом виключення вказаної суми з резолютивної частини постанови.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді