Справа № 9988/10/2070
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2010-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 грудня 2010 р. № 2-а- 9988/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Панова М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Воронковій К.П.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова де з урахуванням зміненних позовних вимог просил скасувати податкові повідомлення -рішення № /0 від 27.05.2010р.про визначення податкового зобов"язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб у суму 271317,95 грн. ; № /0 від 27.05.2010р. про визначення податкового зобов"язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 176392,50 грн., в тому числі за основним платіжем - 117595 грн.за штрафними санкціями -58797,50 грн., та № /1 від 28.07.2010р.про визначення податкового зобов"язання зі сплати податку зі сплати податку з доходів фізичних осіб у суму 271317,95 грн. ; № /1 від 28.07.2010р. про визначення податкового зобов"язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 176392,50 грн., в тому числі за основним платіжем - 117595 грн.за штрафними санкціями -58797,50 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає ,що з 15.04.2010 р. по 28.04.2010 р. ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова була проведена планова виїзна перевірка ФО-П ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. За результатами перевірки 13.05.2010 р. був складений Акт № 2939/1702/.18.05.10р.

На підставі Акту 27.05.10р. були винесені: - податкові повідомлення-рішення №/0 від 27.05.2010р. та /1 від 28.07.2010р. про порушення ФО-П ОСОБА_3. ОСОБА_4. 13 Декрету КМУ від 26.12.92 № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян "; №/0 від 27.05.2010р. та№ /1 від 28.07.2010р про порушення ФО-П ОСОБА_3 п.п. п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4. п. 7.4., п.п. 7.7.1. п. 7.7, ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 № 168/97-ВР.

Представник відповідача в судове засідання з"явився проти заявленого позову заперечував та просив відмовіти в задоволені позову. Посилаючись на те, що позивачем порушенно ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", в результаті чого у періоді з 01.01.2009 по 31,12.2009 року занижено податок з доходів фізичнидх осіб - суб'єктів підприємницької діяльності за 2009 рік у розмірі 271317,95 грн. П.п..7.4.1, п.п. 7.4.4 п., п.7.4, п.п.7.7.1, п. 7.7, ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР 'Про податок на додану вартість", із змінами та доповненнями, в результаті чого у періоді з 01.01.2009р.о 31.12.2009 року занижено податок на додану вартість у розмірі у розмірі 117595,00 грн. за грудень 2009 року .

Тому зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення є обґрунтованим та винесені з дотриманням норм чинного законодавства України та просили суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

З 15.04.2010 по 28.04.2010 року на підставі наказу ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова від 29.04.2010 № 531 була проведена виїзна планова перевірка фізичної особи - ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01 .2009року по 31.12.2009 року.

За результатами перевірки 13.05.2010 р. був складений Акт № 2939/1702/НОМЕР_1.

На підставі Акту 27.05.10р. були винесені: - податкові повідомлення-рішення №/0 від 27.05.2010р. та /1 від 28.07.2010р. про порушення ФО-П ОСОБА_3. ОСОБА_4. 13 Декрету КМУ від 26.12.92 № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян "; №/0 від 27.05.2010р. та№ /1 від 28.07.2010р про порушення ФО-П ОСОБА_3 п.п. п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4. п. 7.4., п.п. 7.7.1. п. 7.7, ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 № 168/97-ВР.

Згідно ст. 11 Декрету КМУ "Про прибутковий податок громадян " "оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержувані ними від підприємств, установ, організацій і фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності не за місцем основної роботи, в тому числі за сумісництвом, за виконання разових та інших робіт, здійснюваних на основі договорів підряду та інших договорів цивільно- правового характеру, та доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які разом з доходами за місцем основної роботи (служби, навчання) одержують доходи від здійснення підприємницької діяльності".

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок громадян " "оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход - різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною ДПІУ за погодженням з МНУ та ДКУ по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

В ході перевірки встановлений факт надходження на розрахунковий рахунок від гр. ОСОБА_3 власних коштів у 2009 році у розмірі 1 791 161,00 грн. та кошти, які було повернуто, як надмірно сплачені від купівлі валюти для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 3197,02 грн. (Лист 7 Акту).

В Акті відсутні будь-які відомості про результати попередніх років роботи ФО-П ОСОБА_3 та отримані ним кредити. Представник позивача пояснила, що з 2003 року по 2008 рік ФО-П ОСОБА_3 знаходився на спрощеній системі оподаткування та мав доход за весь цей час близько 2 000 000 грн.

Крім того представником позивача до суду були надані кредитні договори та договори траншу які підтверджують надання в кредит позивачу грошових коштів, якими, як випливає з пояснень представника позивача і було поповнено власний рахунок ФОП ОСОБА_3

В Акті наведені вибіркові дані про доходи ФО-П ОСОБА_3 виключно за 2009 рік (Додаток № 4 до Акту перевірки).

Посадовими особами ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова зроблений висновок що сума внесена на розрахунковий рахунок підприємця не має підтвердження походження та підтвердження оподаткування, а отже вважається його доходом (аркуш 8 Акту).

Згідно з п. 2.3.4. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства ", затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 р. №327, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтвердження доказами.

Підстави для зазначення цього висновку в Акті відсутні.

У відповідності до п. З ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні " від 04.12.90 р., органи ДПІ мають право шляхом подання запитів одержувати у платників податків пояснення з питань, що виникають під час перевірок та стосуються реалізації повноважень органів ДПІ.

На аркуші 8 Акту зазначено припущення, що ФО-П ОСОБА_3 Я М. від надання пояснень від кого отримав кошти в розмірі 1 791 161,00 грн. та іншої інформації в ході перевірки відмовився.

Факт надіслання запиту ДПІ у Дзержинському районні м. Харкова про надання інформації ФО-П ОСОБА_3, стосовно надходження на розрахунковий рахунок від гр. ОСОБА_3 коштів не встановлений.

Таким чином, висновок що власні кошти внесені на рахунок ФО-П ОСОБА_3 є доходом, який повинен оподатковуватись суперечить ст. 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян ".

У відповідності до п.п 7.4.4. Якщо платник податку набуває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

У п. 1.4 Закону України "Про податок на додану вартість" є поняття поставка товарів "...операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу".

Згідно з вимогами пп. 8.2.1. п. 8.2. ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств " зі змінами та доповненнями від 28.12.94 р., передбачено, що "основні фонди " - це матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів, з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000,00грн., і поступово зменшується в зв'язку з фізичним та моральним зносом.

В Акті зазначено факт придбання ФО-П ОСОБА_3 товару (лінії переробки відходів полімеру, машини для виробництва пакетів, комплектуючі до обладнання).

Вартість придбаних товарів перевищує 1000,00грн., та строк використання в господарській діяльності перевищує 365 днів, таким чином дані машини є - "основними фондами ".

На аркуші 34 Акту перевірки вказано, що в результаті завищення податкового кредиту з податку на додану вартість у березні 2009 року в розмірі 192698,00 грн. встановлено заниження податку на додану вартість за грудень 2009 року у розмірі 117595,00 грн.

На аркуші 25 Акту зазначено, що до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_3 включив суми ПДВ пов'язані з придбанням обладнання та комплектуючих на загальну суму 192697,69 що є порушенням п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.041997 р. № 168/97-ВР. В результаті чого ФО-П ОСОБА_3 в період з 01.01.09 р. по 31.12.09 р. було занижено податок на додану вартість у розмірі 117595,00 грн.

ФО-П ОСОБА_3 займається поставкою товарів здійснює господарські операції.

Поняття обладнання та комплектуючих частин законодавством України не визначено.

Документальне підтвердження проведення господарських операцій було надано під час перевірки.

ФО-П ОСОБА_3 зареєстрований, як платник податку на додану вартість.

Згідно положень ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна є документом, який підтверджує наявність фактичних обставин про сплату сум податків, визначених пп.7.4.1. п. 7.4. ст. 7 вказаного Закону, що дає право платнику податків на формування податкового кредиту.

Слід зазначити що відповідно до приписів п. 7.4.1 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п .7.4.5 ст. 5 Закону України "Про податок на додану вартість" не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Згідно з п 7.5.1 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення права на податковий кредит вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунку товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчу факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

На господарські операції зазначені в Акті ФО-П ОСОБА_3 були отримані відповідні податкові накладні, цей факт підтверджений в Акті (арк. 24,25).

При придбані лінії вторинної переробки відходів полімерів, модель УР - НКІХ/ - 85 вартістю 675932,00,грн. (ПДВ 112655,40 грн.) на підставі договору №09 11 07/КН від 09.11.07 р. ФОП ОСОБА_3 були отримані податкові накладні:

-від 21.12.2007 року № 15 на суму ПДВ 33796,62 грн.;

-від 04.06.2008 року № 2 на суму ПДВ 78858,78 грн.;

При придбанні машини для виготовлення пакетів типу «маєчка» НМ-1000ТТ на суму 466188,00 грн. (ПДВ 77698,00 грн.) на підставі договору поставку №2-07 від 26.12.07 р. ОСОБА_3 були отримані податкові накладні:

-від 27.12.2007 року № 2 на суму ПДВ - 7769,80 грн.;

-від 27.12.2008 року № 1 на суму ПДВ -16000,00 грн.;

-від 28.02.2008 року № 2 на суму ПДВ - 50000,00 грн.;

-від 29.02.2008 року № 3 на суму ПДВ - 3928,00 грн.

При придбанні товару (комплектуючі до обладнання).

-від 08.12.08 року № 12 на суму ПДВ -231,60 грн.;

-від 20.01.09 року № 6 на суму ПДВ - 152,50 грн.;

-від 30.01.09 року № 33 на суму ПДВ - 60,00 грн.;

-від 18.02.09 року № 226 на суму ПДВ - 105,44 грн.;

-від 09.02.09 року № 157 на суму ПДВ - 89,84 грн.;

-від 23.02.09 року № 46 на суму ПДВ -216,50 грн.;

-від 26.02.09 року № 375 на суму ПДВ - 300,00 грн.;

-від 26.02.09 року № 119 на суму ПДВ - 565,41 грн.;

-від 13.03.09 року № 11 на суму ПДВ - 623,00 грн.

Таким чином, товар (машина для виготовлення пакетів типу «маєчка» НМ-1000ТТ на суму 466188,00 грн. (ПДВ 77698,00 грн.), лінія вторинної переробки відходів полімерів, модель УР - НІМ// - 85 вартістю 675932,40 грн. (ПДВ 112655,40 грн.) та флексографічна машина НМ- 1206 РР-СЮ вартістю 1650120,00 грн. (ПДВ 275020,00 грн.) комплектуючі до обладнання вартістю 14065,72 грн. (ПДВ 2344,29грн.)) є "основними засобами " в розумінні Закону України "про податок на додану вартість".

Необхідно відмітити, що загальні підходи до визначення податкового обов'язку деталізації

надходжень коштів від сплати податків та зборів до бюджетів базуються в концептуальних положеннях ст. 67 Конституції України та положеннях, що регулюють правоздатність та дієздатність платника як учасника податкових правовідносин.

Реалізація дієздатності особи, виконання та прав всіма складовими незалежно від того, в якому режимі (загальному чи спрощеному) здійснюється реалізація прав та обов'язків податків.

Оскільки в даному випадку суб'єкт господарювання і фізична особа співпадають, тому слід розуміти, що і права і обов'язки їх щодо операцій в межах здійсненого господарювання у сукупності також співпадають.

Товар (машини для виготовлення пакетів типу «маєчка» НМ-1000ТТ на суму 466188,00 грн. (ПДВ 77698,00 грн.) лінія вторинної переробки відходів полімерів, модель УР НІЧ// 85 вартістю 675932,40 грн. (ПДВ-112655,40грн.), комплектуючі до обладнання вартістю 14065,72 грн. (ПДВ 2344,29грн.)) є власністю ФО-П ОСОБА_3 Я М. та використовується у господарській діяльності. Спеціальна реєстрація зазначених основних засобів не передбачена чинним законодавством.

Як вбачається з аркушів 24,25 Акту податкові накладні, на підставі яких ФО-П ОСОБА_3 придбано товар (машини для виготовлення пакетів, флексографічна машина, лінії вторинної переробки відходів полімерів, комплектуючі до обладнання) заповнені відповідно до вимог п. 7.2.7 п. 7.2. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та містять дійсні дані про фактично сплачені суми податку.

До суду представником позивача надані договори оренди даного обладнання які підтверджують його використання у господарських операціях ФОП ОСОБА_3

Таким чином, висновок стосовно порушень ФО-П ОСОБА_3 .п. п.п. 7.4.1., п.п. 7.4.4. п. 7.4., п.п. 7.7.1. п. 7.7, ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 № 168/97-ВР не відповідає чинному законодавству, а податкове повідомлення - рішення №/1 від 28.07.10 р. скасуванню.

Фізична особа-підприємець має право займатись будь-якими видами діяльності, окрім тих які заборонені законом.

Відносини ФО-П ОСОБА_3 у сфері господарювання регулюються Конституцією України, ЦК України, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно ч. 1 ст. 42 Конституції України "Кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом". Закріплення права на підприємницьку діяльність є головним і необхідним для її здійснення.

Ця норма закріплює на конституційному рівні одну з основних можливостей - можливість участі всіх осіб в здійсненні підприємницької діяльності, яка базується на об'єктивних закономірностях ринкової економіки.

Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом.

На 3 аркуші Акту зазначено, що згідно з реєстраційними даними ФОП ОСОБА_3 мав право здійснювати таки виді діяльності:

КВЕД 51.19.0 посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту;

КВЕД 51.90.0 інші види оптової торгівлі

В Акті не зазначено з якого джерела отримані "реєстраційні дані".

Таким чином в Акті закріплений хибний висновок про обмежене коло видів діяльності, які мав право здійснювати ФОП ОСОБА_3

На аркуші 10 Акту зазначається що до складу валових витрат відповідного періоду включені послуги з оренди, перевезення автомобільним транспортом, розрахунково-касове обслуговування. Зроблений висновок про завищення валових витрат у періоді з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 1204400,98 грн. за 2009 рік.

Згідно з п. 2.3.4. Порядку не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів.

Підстави для зазначення цього висновку в Акті відсутні.

Таким чином ствердження про заниження податку на додану вартість в розмірі 117595,00 грн. є безпідставним.

Дані ствердження підтверджує постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.06.10 р.

Таким чином, висновок про порушенням п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4. п. 7.4, 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.041997 р. № 168/97-ВР є необгрунтованим та спростовується наявними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Як встановлено приписами ст. 19 Конституції України відповідач - суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а саме: Законом України "Про податок на додану вартість", Декретом Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", а тому її дії є неправомірними.

Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст. 9 КАСУ, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права, який закріплений в ст.8 Конституції України та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд вважає, що висновки відповідача щодо порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 п п п п 7 41, п.п. 7.4.4. п. 7.А., п.п. 7.7.1. п. 7.7, ст 7 Закону України Про податок на додану вартість, ст. 13 р. IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", п.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" ґрунтуються на довільному тлумаченні норм чинного законодавства України.

За таких обставин, виходячи з приписів ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9, ч. 3 ст. 70 КАС України, суд приходить до висновку, що прийняті Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова спірні податкові повідомлення-рішення № /0 від 27.05.2010р.про визначення податкового зобов"язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб у суму 271317,95 грн. ; № /0 від 27.05.2010р. про визначення податкового зобов"язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 176392,50 грн., в тому числі за основним платіжем - 117595 грн.за штрафними санкціями -58797,50 грн., та № /1 від 28.07.2010р.про визначення податкового зобов"язання зі сплати податку зі сплати податку з доходів фізичних осіб у суму 271317,95 грн. ; № /1 від 28.07.2010р. про визначення податкового зобов"язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 176392,50 грн., в тому числі за основним платіжем - 117595 грн.за штрафними санкціями -58797,50 грн. є протиправними і повинні бути скасовані, як такі, що прийняті з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС України.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Проте доказів правомірності, законності та обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем до суду не надано.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 159, 160163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова № /0 від 27.05.2010р.; № /0 від 27.05.2010р. та № /1 від 28.07.2010р.; № /1 від 28.07.2010р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 суму сплачених судових витрат в розмірі 3 (три) грн.40 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

У повному обсязі постанова виготовлена 15 грудня 2010 року.

Суддя Панов М.М.