Справа № 2-а-2615/11
Суддя: Чумак Т. А.
Дата ухвалення: 2011-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2615/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2011 р. суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління ПФУ в Апостолівському районі про визнання неправомірними дій відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач являється постраждалою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та визнаний інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки розмір виплачуваних йому пенсій є меншим, ніж встановлено законом, він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням положень ст. 50 та п.4 ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 року № 796-ХІІ, якими розмір пенсії для осіб, інвалідність яких повязана з Чорнобильською катастрофою, визначається виходячи з розрахунку, зокрема, по 2-й групі інвалідності не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Отримавши відмову, позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії у відповідності з вимогами закону та виплатити донараховану пенсію за період з 06.05.2011 року.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановила наступне.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 005671, виданим 22.03.1993 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, має право на пільги, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювань, повязаних впливом наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач визнаний інвалідом ІІ групи.

Позивач звернувся до відповідача, де перебуває на обліку як пенсіонер, із заявою щодо проведення перерахунку пенсійної виплати, але в проведенні перерахунку позивачу було відмовлено.

При вирішенні питання щодо протиправності дій відповідача по визначенню розміру та виплаті державної та додаткової пенсії позивачу виходжу з наступного.

Ст.3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами другої групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст. 54 Закону України № 796-Х11 в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Наявність права у позивача на призначення пенсії та додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це гарантується Конституцією України (ч.2 ст. 46 Конституції України).

Крім того, відповідно до ч.3 ст.67 Закону України № 796-Х11 від 28.02.91 року в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір державної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоровю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, позивач має право на перерахунок відповідно до ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України № 796-Х11 від 28.02.91 року.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.1 ст. 28 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Вимоги частини 3 вказаної статті про встановлення мінімального розміру пенсії за віком абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути легітимною підставою для застосування мінімальної пенсії за віком в розмірі, меншому за розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, оскільки це суперечить вимогам ст.17 ЗУ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та ст.2 ЗУ "Про прожитковий мінімум".

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад прав (аналогія права). На підставі наведеної норми виходжу з того, що розмір мінімальної пенсії за віком визначається розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, приходжу до висновку, що поняття та розмір мінімальної пенсії за віком для нарахування та виплати основної та додаткової пенсій позивачу визначений ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.50 Закону № 796.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 ріквід 14.06.11 року № 3941-У1 (п.4 ст.7 Закону) встановлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 51, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Постановою КМУ від 06.07.2011 року № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності 23.07.2011 року, встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та які належать до інвалідів 2-ї групи 20% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, розмір основної пенсії для вказаної категорії осіб складає 820 гр.

З листа відповідача на заяву позивача встановлено, що позивачу станом на 01.09.2011 року виплачується пенсія в розмірі 2496,28 гр., де 152,8 гр. розмір додаткової пенсії інвалідам 2 групи внаслідок ЧК (20%), розмір державної пенсії 2022,48 гр.

Враховуючи протиправність дій відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, приходжу до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобовязання відповідача провести нарахування державної та додаткової пенсій позивачу в розмірах відповідно до ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофиз урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 06 травня по 22 липня 2011 року з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу, та виплатити позивачу нараховану пенсію. З 23.07.2011 року основна та додаткова пенсії виплачуються позивачу в розмірі, встановленому діючим законодавством, тому позовні вимоги за період часу з 23.07.2011 року задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2,6,8,9,69,94,100, 104,158-159,1832 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання дій неправомірними задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі щодо нарахування та виплати державної та додаткової пенсій ОСОБА_1 за період з 06 травня по 22 липня 2011 року в розмірі, нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі нарахувати ОСОБА_1 державну та додаткову пенсії в розмірах відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» з урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", враховуючи зміну розміру мінімальної пенсії за віком, за період з 06 травня по 22 липня 2011 року та виплатити ОСОБА_1 нараховану державну та додаткову пенсії з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу.

В іншій частині позову відмовити.

Зобовязати Управління ПФУ в Апостолівському районі виконати постанову негайно.

На постанову може бути подано апеляцію до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд. Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня отримання стороною копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_2