Справа № 2а-11047/11/1370
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ К/9991/75575/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Вербицької О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Малого приватного підприємства "ГРО"

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2011

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012

у справі № 2а-11047/11/1370 Львівського окружного адміністративного суду

за позовом Малого приватного підприємства (МПП) "ГРО"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції (СДПІ) по роботі з великими платниками податків у м. Львові

про визнання недійсними податкових консультацій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012, відмовлено у задоволенні позовних вимог МПП "ГРО", з урахуванням уточнень, про визнання недійсними податкових консультацій, викладених у листах від 12.05.2011 № 9300/31-029 та від 29.07.2011 № 15131/31-029 в частині наданих роз'яснень щодо: - визначення складу доходів (в частині включення компенсованих збитків, які не було попередньо включено до витрат, до складу доходів), - визнання витрат, що формують собівартість реалізованих товарів (в частині транспортно-заготівельних витрат); - обліку залишкової вартості об'єктів основних засобів (в частині повторного нарахування амортизації); - строків корисного використання об'єктів основних засобів (в частині початку відліку встановлених строків); - врахування сум авансових внесків, які сплачено при виплаті дивідендів; - врахування авансів, сплачених до 01.04.2011р. (в частині застосування терміну позовної давності до рішень суду), та зобов'язання відповідача надати позивачу нову податкову консультацію з питань, роз'яснення з яких, судом буде визнано недійсними.

У касаційній скарзі МПП "ГРО", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

За визначенням підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Пунктом 52.1 статті 52 цього Кодексу встановлено, що за зверненням платників податків контролюючі органи безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства..

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 цієї статті).

За вибором платника податків, згідно з підпунктом 52.3 цієї статті, консультація надається в усній або письмовій формі.

У судовому процесі встановлено, що позивач звернувся до податкового органу з письмовими заявами від 11.04.2011 № 37 та від 14.06.2011 № 62 про надання податкових консультацій стосовно: - визначення складу доходів (в частині включення компенсованих збитків, які не було попередньо включено до витрат, до складу доходів); - визнання витрат, що формують собівартість реалізованих товарів (в частині транспортно-заготівельних витрат); - обліку залишкової вартості об'єктів основних засобів (в частині повторного нарахування амортизації); - строків корисного використання об'єктів основних засобів (в частині початку відліку встановлених строків); - врахування сум авансових внесків, які сплачено при виплаті дивідендів; - врахування авансів, сплачених до 01.04.2011 (в частині застосування терміну позовної давності до рішень суду) (а.с. 6-9). У відповідь на вказані звернення СДПІ надала податкові консультації, які викладені у листах від 12.05.2011 № 9300/31-029 та від 29.07.2011 № 15131/31-029. При цьому надано роз'яснення, що, виходячи з норм підпункту 135.5.14 пункту 135.5 ст. 135, пункту 1 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу сума компенсації збитків в частині, що перевищує суму прямих витрат, включається до складу доходу такого платника; та роз'яснення, що залишок суми транспортно-заготівельних витрат, фактично понесених у попередньому періоді, не включається до витрат у податкових періодах після 1 квітня 2011 року (а.с. 10-15).

Пунктом 53.1 статті 53 Податкового кодексу України встановлено, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої у письмовій формі, зокрема на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до пункту 53.3 цієї статті платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Отже, Податковий кодекс України, в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації, чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

З аналізу вищезазначених норм Податкового кодексу України можна зробити висновок, що податкові консультації не мають сили правового акта, фактично є позицією податкового органу щодо того, як повинна застосовуватися норма права, а тому не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх.

Така форма оприлюднення офіційного розуміння окремих положень законодавства, що регулює податкові правовідносини, не породжує для відповідних суб'єктів настання будь-яких юридичних наслідків, не впливає на їхні права та обов'язки, а також не є обов'язковою для виконання. Підставою для визнання податкової консультації недійсною може бути лише її суперечність правовим нормам або змісту відповідного податку чи збору.

З огляду на відсутність такої ознаки у податкових консультацій, які позивач оскаржує, судами попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність цього висновку.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статті 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Малого приватного підприємства "ГРО" залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012 у справі № 2а-11047/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.В. Вербицька
підписО.А. Веденяпін