Справа № 822/5495/15
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5495/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача - ОСОБА_3 представника позивача - ОСОБА_4 за довіреністю від 15.09.2015 представника відповідача - ОСОБА_5 за довіреністю №1410/10/22-09-10-08 від 04.02.2015
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.01.2015 №000001902, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3О.) звернувся в суд з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі відповідач, Кам'янець-Подільська ОДПІ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" №000001902 від 13.01.2015, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 17000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 06.10.2015 по справі №676/2809/14-к, провадження №1-кп/676/179/14 позивача визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 170000,00 грн. з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення. Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 24.11.2014 по справі №676/2809/14-к, провадження 1-в/676/259/14 ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. на підставі п. "є" ч.1 ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році". 13.01.2015 Кам'янець-Подільською ОДПІ на підставі вироку Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2014 прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке є протиправним та таким, що належить до скасування. Зазначає, що вироком засудженого громадянина України ОСОБА_3, а жодного згадування про те, що ОСОБА_3 вчиняючи злочин діяв як суб'єкт підприємницької діяльності ФОП у вироку немає. Звертає увагу на те, що всупереч ст.61 Конституції України, двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вказує, що вирок не є підставою для застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні та в поданих письмових запереченнях (вх.35543 від 29.09.2015) просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 06.10.2014 ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення. Встановлені у вказаному вироку обставини вказують на порушення позивачем вимог ст.226 ПК України, ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та стали підставою для винесення контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача фінансових санкцій за зберігання фальсифікованих алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.. Зазначає, що посилання позивача на ст.61 Конституції України (подвійне притягнення до відповідальності) є необґрунтованим, оскільки притягнення позивача до відповідальності відповідно до ч.1 ст.204 КК України та за порушення ст.226 ПК України та ст.11 Закону №481/95-ВР, є різними видами юридичної відповідальності. Звертає увагу на те, що застосування адміністративно-господарських санкцій не охоплюється поняттям кримінальної відповідальності.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позов не належить до задоволення на підставі наведеного нижче.

Суд встановив, що вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2014 по справі №676/2809/14-к, провадження №1-кп/676/179-14, який набрав законної сили 06.11.2014, ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.11.2014, яка набрала законної сили 02.12.2014, звільнено ОСОБА_3, засудженого вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 06 жовтня 2014 року за ч. 1 ст. 204 КК України до основного покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., від відбування призначеного йому основного покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на підставі п. "є" ч. 1 ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році".

У вироку Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2014 по справі №676/2809/14-к, провадження №1-кп/676/179-14, встановлено, що при огляді належного обвинуваченому будинковолодіння №31 по вул.Червоноармійській м.Кам'янець-Подільського було виявлено та вилучено незаконно виготовлені підакцизні товари, а саме: 216 пляшок ємністю 0,7 літра горілки марки "Пшеничний стандарт", 390 пляшок ємністю 0,5 літра горілки марки "Хмільна традиція" 158 пляшок ємністю 0,5 літра горілки "Ексклюзив стандарт Україна", 120 пляшок ємністю 0,5 літра горілки марки "Справа майстра", незаконно виготовленого спирту в кількості 300 літрів, незаконно виготовлених алкогольних напоїв під виглядом коньяку, у кількості 22,5 літра, розлитого у ПЕТ-пляшки, ємність по 1,5 літра, що підтверджується даними протоколу обшуку від 24 грудня 2013 року, який проводився на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2013 року про дозвіл на проведення зазначеного обшуку. Даними легалізованих матеріалів оперативно-технічних заходів із зняття інформації з каналів зв'язку учасником яких був ОСОБА_3, які свідчать, що при розмові із іншими абонентами ОСОБА_3 оговорювалась вартість реалізації ним спритних напоїв, марки горілчаних виробів та їх ємність, місце зберігання, що підтверджується даними протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за період часу з 06 по 13 грудня 2013 року, які свідчать про придбання ОСОБА_3 незаконно виготовлених алкогольних напоїв та підакцизних товарів з метою їх збуту. Згідно висновків судово-хімічної експертизи № 10 х/1т від 22 січня 2014 року рідина з етикетками "Справа Майстра", "Пшенична стандарт (Мрія)", "Хмільна Традиція", "Ексклюзив Стандарт" не відповідає ДСТУ 4256:2003 "Горілки і горілки основні, Технічні умови", за органолептичними показниками (наявність осаду), за фізико-хімічними показниками. Згідно цих же висновків експертизи рідина в ПЕТ пляшках та скляних банках містить етиловий сприт, та не відповідає ДСТУ 4221:2003 "Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови": за органолептичними показниками (наявність осаду), фізико-хімічними показниками (міцність 94.1% об.), а рідина в ПЕТ пляшках за органолептичними показниками, міцністю та концентрацією цукру не відповідає ДСТУ 4700:2006 "Коньяки України Технічні умови". Зазначеними висновками та даними протоколу обшуку помешкання ОСОБА_3 підтверджується зберігання обвинуваченим незаконно виготовлених алкогольних напоїв та підакцизних товарів. Крім цього, придбання незаконно виготовлених алкогольних напоїв підтверджується також висновками судово-хімічної експертизи № 10 х/1т від 22 січня 2014 року із яких вбачається, що марки акцизного збору з реквізитами 05 АААЙ 930022 03/11, 11, 794 грн.; 05 АААЗ 564815 03/11, 11,794 грн.; 05 АААМ 219061 03/11, 8,424 грн.; 05 ААБР 072344 03/11, 8, 424 грн.; 05 АААП 619905 09 /11, 8,424 грн. ; 05 АААХ 811363 09/11, 8,424 грн.; 05 АААЇ 693677 03/11, 16,848 грн.; 05 АААА 733377 05/11, 16,848 грн. не відповідають встановленому зразку, що був виготовлений ДП ПК "Україна", а у марках з реквізитами 05 АААГ 020915 01/11, 8,424 грн. та 05 АААГ 020137 01/11, 8,424 грн., у місцях нанесення реквізитів виявлені ознаки підчистки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3, що виразилось у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою, незаконно виготовлених алкогольних напоїв та підакцизних товарів, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

На підставі вироку Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2014 по справі №676/2809/14-к провадження №1-кп/676/179/14 встановлено порушення ст.17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та на підставі підпункту 54.3.3 п.54.3 ст.54 глави 4 розділу ІІ ПК України та згідно з абз.15 ч.2 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення форми "С" №000001902 від 13.01.2015, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 17000,00 грн..

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 №000001902 неправомірним, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд встановив та враховує наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР).

Статтею 11 Закону №481/95-ВР, встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно абз.15 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Статтею 55 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці;

Враховуючи зазначені норми законодавства, а саме те, що фінансові санкції у вигляді штрафів застосовуються до суб'єктів господарювання, якими зокрема, є громадяни України, суд приходить до висновку про хибність твердження позивача щодо неможливості застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), внаслідок того, що вироком засудженого громадянина України ОСОБА_3, а жодного згадування про те, що ОСОБА_3 вчиняючи злочин діяв як суб'єкт підприємницької діяльності ФОП у вироку немає.

Відповідно до п.226.9 ст.226 ПК України, вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі Порядок №790).

Згідно п.5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Суд відхиляє як необґрунтоване твердження позивача щодо того, що вирок не є підставою для притягнення до відповідальності, оскільки підставами для застосування до позивача санкцій є висновки правоохоронних органів, які викладені в вироку Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2014 по справі №676/2809/14-к, провадження №1-кп/676/179-14, в тому числі висновками судово-хімічної експертизи № 10 х/1т від 22.01.2014.

Щодо твердження позивача про притягнення його, всупереч ст.61 Конституції України, двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, ст.61 Конституції України закріплює загальновизнаний принцип права "двічі за одне й те саме не карають" ("non bis in idem").

Вимогам Конституції України щодо неможливості бути двічі притягненим до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення кореспондують зобов'язання, що прийняла на себе Україна за міжнародними договорами, які є частиною її національного законодавства (ст.9 Конституції України): "жодна людина не повинна вдруге бути судимою чи покараною за злочин, за який вона вже була остаточно засуджена чи виправдана у відповідності до закону та кримінально-процесуального права кожної країни" (п.7 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права); "жодна людина не може бути вдруге притягнута до відповідальності або покарана у кримінальному порядку судом однієї і тієї самої держави за злочин, за який вона вже була остаточно виправдана або засуджена відповідно до закону і кримінально-процесуального права цієї держави" (ст.4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). У свою чергу, ч.3 ст.2 КК України закріплює положення, що "ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за той самий злочин більше одного разу".

Право особи, що закріплено в ст.61 Конституції України, внаслідок своєї конституційно-правової природи не підлягає обмеженню навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (ст. 64 Конституції України).

За змістом ст.61 Конституції України в системній єдності, зокрема зі ст.124 Конституції України, заборона повторного притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду звернена не тільки до законодавчої влади, а й до правозастосовувача, який на підставі відповідних законів здійснює притягнення винних осіб до юридичної відповідальності та визначає для них вид і міру такої відповідальності.

Оскільки ст.61 міститься в розділі ІІ Конституції України "Права, свободи та обов'язки людини і громадянина", в якому закріплені конституційні права, свободи й обов'язки людини і громадянина та їх гарантії, то положення ст.61 стосуються лише фізичних осіб.

Словосполучення "юридична відповідальність" у цій статті, вживається як синонім так званої негативної юридичної відповідальності, яку зазвичай визначають як вид і міру обмежень прав і свобод особи, що вчинила правопорушення, які передбачені законом, індивідуалізуються та здійснюються уповноваженими органами або посадовими (службовими) особами.

Матеріально-правовою підставою юридичної відповідальності є вчинення правопорушення. Згідно з п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них. Згідно рішення Конституційного Суду України, у справі за конституційним зверненням відкритого акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_7" щодо офіційного тлумачення положень пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України, частин першої, третьої статті 2, частини першої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про відповідальність юридичних осіб) від 30.05.2001 №7-рп/2001 по справі №1-22/2001, Конституційний Суд України дійшов висновку, що за своїм змістом пункт 22 частини першої статті 92 Конституції України спрямований не на встановлення переліку видів юридичної відповідальності. Ним визначено, що виключно законами України мають врегульовуватись засади цивільно-правової відповідальності (загальні підстави, умови, форми відповідальності тощо), підстави кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності - діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушень, що утворюють їх склад), та відповідальність за них. Разом з тим у цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зауважив, що загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну.

Стаття 61 Конституції України забороняє притягати фізичну особу щонайменше двічі до юридичної відповідальності одного виду (цивільно-правової, кримінальної, адміністративної, дисциплінарної тощо) за одне й те саме правопорушення (цивільно-правовий делікт, злочин, адміністративне або дисциплінарне правопорушення). Звідси випливає, що особа може бути притягнена за правопорушення до різних видів юридичної відповідальності (наприклад, за вчинення злочину особу може бути притягнуто до кримінальної і дисциплінарної відповідальності).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що твердження позивача про притягнення його, всупереч ст.61 Конституції України, двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, є безпідставним, оскільки притягнення до відповідальності за порушення ст.17 Закону №481/95-ВР, є адміністративною відповідальністю, тобто є іншим видом відповідальності, яка може бути застосована поряд з кримінальною відповідальністю.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Положення ч.2 ст.71 КАС України передбачають, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що відповідачем доведена правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 13.01.2015 №000001902. В той же час, позов заявлений не обґрунтовано, не підтверджений належними доказами, не відповідає чинному законодавству та не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 104, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05 жовтня 2015 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1