Справа № 2а-087012242/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ К/9991/76309/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Вербицької О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2012

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012

у справі № 2а-0870/12242/11 Запорізького окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Арні 2010»

до Державної податкової інспекції (ДПІ) у Жовтневому районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2012, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012, позовні вимоги ТОВ «Арні 2010» задоволені частково: податкове повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 09.12.2011 № , яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 207156,25 грн., визнано протиправним та скасовано.

У касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Арні 2010» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати усіх податків та зборів, дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.08.2011 по 31.08.2011, за наслідками якої складено акт від 21.11.2011 № 257/23-2/37359594.

На підставі цього акта ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір.

У ході вказаної перевірки контролюючим органом було встановлено порушення позивачем пункту 198.2, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму ПДВ, задекларованого до сплати у серпні 2011 року, на загальну суму 165725,00 грн.

Такі висновки податкового органу мотивовані безтоварністю господарських операцій із придбання товару (паливно-мастильних матеріалів) на підставі договору із ТОВ «Українська нафтова торгівельна компанія» від 14.07.2011 № 07/11, оскільки дорожні листи, надані підприємством до перевірки, оформлені з порушенням форми, затвердженої наказом Мінстатистики і Мінтранспорту «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» від 29.12.1995 № 488/346, та не мають обов'язкових реквізитів, встановлених законом, а контрагент у ланцюгу постачання ТОВ «Легал світ», за рахунок якого ТОВ «Українська нафтова торгівельна компанія» сформовано податковий кредит на рівні 40 % всього податкового кредиту, за місцем місцезнаходження відсутнє та не має матеріально-технічних, трудових ресурсів для здійснення оптової торгівлі паливом.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом положень пункту 198.6 цієї ж статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

За змістом наведених норм витрати для цілей податкового обліку мають бути здійснені в межах господарської діяльності платника податків та підтверджені первинними документами згідно з вимогами законодавства.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Застосувавши ці норми, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податків до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення податкової дисципліни продавцем, порушення останнім правил здійснення господарської діяльності і що визначальним для виникнення права на збільшення сум валових витрат та податкового кредиту платником ПДВ є факт придбання ним товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах його господарської діяльності, підтвердження цих сум виданою продавцем товару податковою накладною, документами первинного бухгалтерського обліку, які оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, та достовірність викладеної в яких інформації щодо здійснення господарських операцій податковим органом не спростована.

Судами попередніх інстанцій з дотриманням вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом виконання вимог статті 11 цього Кодексу, та зроблено обґрунтований висновок, що ДПІ не доведено недостовірність даних податкового обліку позивача. Так, суди дослідили первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку і копії яких приєднані до справи, а саме: договір від 14.07.2011 № 07/11, укладений між ТОВ «Арні 2010» та ТОВ «Українська нафтова торгівельна компанія», про купівлю-продаж паливно-мастильних матеріалів; видаткові та податкові накладні, видані позивачу продавцем товару - ТОВ «Українська нафтова торгівельна компанія»; товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), відповідно до яких вантажоодержувачем вказано саме ТОВ «Арні 2010», а пунктом розвантаження вказано м.Запоріжжя; договір на стоянку рухомого складу від 04.01.2011 № 0401/2011, укладений між ТОВ «Арні 2010» (замовник) та ВАТ «Сонячне 2007» (виконавець), за умовами якого замовник надає автомобілі в кількості 4-х одиниць (ГАЗ 5312 цистерна; ГАЗ 3307 цистерна; ГАЗ 5201 цистерна; ГАЗ цистерна), а виконавець надає місце під стоянку рухомого складу за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шушенська, 65 (а.с.52); договір від 01.04.2011 №0104, укладений між ТОВ «Арні 2010» та ВАТ «Сонячне 2007», за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуальне визначене майно, у тому числі заправні станції, ємності для зберігання паливно-мастильних матеріалів (бензину, дизельного пального), автозаправний блок-пункт, що перебуває на балансі ВАТ «Сонячне 2007» та розміщене на території автогаражу ВАТ «Сонячне 2007» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Шушенська, 65; акт приймання-передавання майна в оренду по договору від 01.04.2011 № 0104. Також суди встановили, що відповідно до листа від 13.01.2012 ТОВ «Українська нафтова торгівельна компанія» підтвердила факт поставки у серпні 2011 року підприємству ТОВ «Арні 2010» за договором від 14.07.2011 № 07/11 нафтопродуктів: 09.08.2011 - дизельне пальне об'ємом 38500 літрів, 17.08.2011 - дизельне пальне об'ємом 38000 літрів, 23.08.2011 - дизельне пальне об'ємом 38000 літрів (а.с.73). Перевізником виступило ТОВ «Петроль РЗС», з яким ТОВ «Українська нафтова торгівельна компанія» укладено договір від 20.07.2011 №258/11 ТР на перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом (а.с.74-76). Оплату позивач за придбаний товар здійснив у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок ТОВ «Українська нафтова торгівельна компанія» в повному обсязі.

Враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені нормою частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, які не дозволяють суду касаційної інстанції здійснювати переоцінку досліджених та оцінених судами попередніх інстанцій доказів, та з огляду на вимоги частини другої статті 71 цього ж Кодексу, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій правомірно задовольнили позовні вимоги, доводи ДПІ, викладені у касаційній скарзі не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, у зв'язку з чим підстави для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012 у справі № 2а-0870/12242/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.В. Вербицька
підписО.А. Веденяпін