Справа № 814/2050/13-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2050/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області до відкритого акціонерного товариства «Виноградівське» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області (далі - позивач, УПФУ в Баштанському районі Миколаївської області) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило стягнути з відкритого акціонерного товариства «Виноградівське» (далі - відповідач, ВАТ «Виноградівське») заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 3 037,16 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ВАТ «Виноградівське» має заборгованість за квітень 2013 року з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які були призначені на пільгових умовах колишнім працівникам відповідача, однак, підприємство, в порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати вказані витрати.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в Баштанському районі Миколаївської області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції та просить винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також клопотання апелянта про розгляд справи за відсутності представника, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 01 вересня 2008 року по 30 вересня 2011 року ВАТ «Виноградівське» було платником фіксованого сільськогосподарського податку.

В період з 22 листопада 2011 року по 28 листопада 2011 року посадові особи Баштанської МДПІ Миколаївської області ДПС здійснили позапланову виїзну перевірку ВАТ «Виноградівське» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2008 року по 30 вересня 2011 року, результати якої оформили відповідним актом.

На підставі даної перевірки, 20 грудня 2011 року Баштанська МДПІ Миколаївської області ДПС прийняла рішення №8 про виключення ВАТ «Виноградівське» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Дане рішення ВАТ «Виноградівське» оскаржило до Миколаївського окружного адміністративного суду та постановою цього суду від 19 червня 2012 року його визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року залишена без змін (а.с.51-63).

На підприємстві ВАТ «Виноградівське» працювали та вийшли на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пп. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно з розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» загальна сума фактичних витрат становить 3 037,16 грн. - за квітень 2013 року (а.с.10,12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ВАТ «Виноградівське», на підставі абз.4 ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», не повинно відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пп. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як в 2013 році відповідач був платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Такого висновку суд попередньої інстанції дійшов на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року, якими було визнано протиправним та скасовано рішення про виключення ВАТ «Виноградівське» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 400/97) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно п.301.1 ст.301 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з абз.4 п.1 ст.2 Закону № 400/97, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а ставка збору відповідно до абзацу 3 пункту 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР складає 100 відсотків від об'єкта оподаткування.

Відповідно до абз.5 пп.1 п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Таким чином, з урахуванням викладеного, платники фіксованого сільськогосподарського податку були звільнені від обов'язку відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, а їх виплата здійснювалась за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку» від 31 травня 2005 року № 2613-IV (далі - Закон № 2613), який набрав чинності з 1 січня 2006 року.

Як було вже встановлено вище, рішення податкового органу про виключення ВАТ «Виноградівське» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування було скасовано судовими інстанціями, тобто, воно визнано протиправним та не породжувало жодних правових наслідків з моменту його прийняття, а тому ВАТ «Виноградівське» у 2013 році було платником фіксованого сільськогосподарського податку та не повинно відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до вказаного абз.4 п.1 ст.2 Закону № 400/97.

Посилання апелянта на лист Баштанської МДПІ Миколаївської області ДПС від 12 березня 2013 року за №1064/10/15-015, в якому йде мова про те, що ВАТ «Виноградівське» у 2013 році знаходився на загальній системі оподаткування (а.с.78) та лист від 08 червня 2015 року за №356/10/14-11-15-18, яким підтверджено, що у 2013 році ВАТ «Виноградівське» не було платником фіксованого сільськогосподарського податку (а.с.77), не може бути прийнято судом апеляційної інстанції, так як постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року, якою визнано протиправність та скасовано рішення щодо виключення ВАТ «Виноградівське» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, набрало законної сили тільки в грудні 2014 року, на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права, апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки наведені обґрунтування позбавлені правового забезпечення відповідними правовими нормами, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування судового рішення, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно вирішив справу по суті спору.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області до відкритого акціонерного товариства «Виноградівське» про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова