Справа № 806/2032/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" жовтня 2015 р. Справа № 806/2032/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю позивача ОСОБА_3 та представника відповідача Забігайло Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" серпня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання неправомірним затягування розгляду звернення, зобов'язання розглянути звернення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірним затягування Головним управлінням Держземагентства в Житомирській області розгляду звернення позивача;

- зобов'язати Державне агентство земельних ресурсів України в особі Головного управління Держземагентства в Житомирській області розглянути звернення позивача від 27.03.2015 з доданими документами по суті.

Позов обґрунтовано тим, що у відповідача не було беззаперечних підстав для відмови йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки вимоги ч.6 ст.118 Земельного кодексу України були дотримані в повному обсязі.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.55 КАС України судом апеляційної інстанції здійснено заміну відповідача Головне управління Держземагенства у Житомирській області на Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 подано до Головного управління Держземагентства в Житомирській області заяву про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га на території Коростишівського району Житомирської області. До заяви додано копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду та графічний матеріал.

Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області листом від 16.04.2015 за №19-6-0.21-6271/2-15 рекомендовано позивачу прикласти чітке викопіювання, яке надасть можливість визначити місце розташування земельної ділянки і повторно подати заяву на розгляд до Головного управління.

17.04.2015 позивачем надано викопіювання від 14.04.2015 № 34-612-0.2-1696/2-15 Відділу Держземагенства у Коростишівському районі, та викопіювання від 14.04.2015 № 34-612-0.2-1701/2-15 Відділу Держземагнества у Коростишівському районі.

Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області листом від 21.04.2015 № 19-6-0.21-6272/2-15 рекомендовано повторно звернутись до управління та прикласти усі необхідні документи передбачені законодавством.

Головним управлінням було направлено запит від 14.05.2015 № 23-6-0.21-7399/2-15 до відділу Держземагенства у Житомирській області для встановлення відомостей про земельні ділянки, та отримано відповідь від 15.05.2015 № 22-612-0.3-2191/2-15.

20.05.2015 за № 453/21/02-17 від міського голови Коростишівської міської ради надійшов лист до головного управління Держземагенства у Житомирській області, що ділянка зазначена у заяві ОСОБА_3не відноситься до земель міської ради.

Головою комісії з реорганізації Михалець В.М. надано відповідь № Х-160/0-270/6-15 від 22.05.2015 ОСОБА_3 на подані ним заяви, у якій з огляду на подані до заяв ОСОБА_3 різні викопіювання земельних ділянок які були долучені до заяв, позивачу було запропоновано надати заяву з відповідним викопіюванням земельної ділянки яку ОСОБА_3 бажає отримати.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно поданих позивачем графічних матеріалів до заяви від 27.03.2015 місце розташування земельної ділянки ідентифікувати не можливо, оскільки викопіювання не містить координат місцевості, інформації до якої сільської ради відноситься.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України ( далі - ЗК України), громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом "в" частини 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів від 28 лютого 2013 року N 72 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб. Згідно із п. 2.2. після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов'язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити:

2.2.1. У разі якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації:

- наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (частина шоста статті 118 Земельного кодексу України);

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта (п'ята) статті 116 Земельного кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності");

- чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина друга статті 29 Земельного кодексу України).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об'єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Головне управління Держземагенства у Житомирській області як на підставу відмови у задоволенні заяви позивача послалося на невідповідність місця розташування об"єкта - земельної ділянки вимогам законів, а саме відсутність на графічному матеріалі бажаного місця розташування земельної ділянки

Встановлено, що позивачем подано до Головного управління Держземагенства у Житомирській області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею не більше 2 га на території Коростишівського району Житомирської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення та надано графічні матеріали із зазначенням штрихпунктирною лінією бажаного місця розташування земельної ділянки, тобто позивачем виконано вимоги ст. 118 Земельного кодексу України.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Отже, норми Земельного кодексу України як і норми інших законів не передбачають, що невідповідна форма позначення на графічному матеріалі бажаного місця розташування земельної ділянки є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають в тому числі матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

Згідно п. "а" ч. 1 ст. 22 Закону України "Про землеустрій", землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Отже, вчинення дій щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) при виконанні робіт із землеустрою здійснюється вже після прийняття рішення компетентним органом про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірним затягування відповідачем розгляду звернення позивача колегія суддів зазначає таке.

В судовому засіданні позивач не заперечував, що відповідач надав йому письмові відповіді на всі його звернення, а матеріалами справи підтверджується, що відповіді на звернення були надані своєчасно.

Тому позовна вимога про визнання неправомірним затягування відповідачем розгляду звернення позивача задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі позивач просив зобов'язати відповідача розглянути його звернення від 02.04.2015 року.

Відповідно до ч.4 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Позовна вимога про зобов'язання відповідача розглянути звернення від 02.04.2015 року не була заявлена в суді першої інстанції, а тому не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції.

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а так само порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення згідно ст.202 КАС України.

Враховуючи викладене, судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" серпня 2015 р. скасувати та прийняти нову.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_3 від 27.03.2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держзгеокадастру у Житомирській області вул. Довженка,45,м.Житомир,10002

4-третій особі: - ,