Справа № 813/7473/14
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 876/2545/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційні скарги Перемишлянської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура захід" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Прокурора Перемишлянського району Львівської області до Перемишлянської районної державної адміністрації, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокультура захід", Липовецька сільська рада про визнання незаконним і скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в :

Прокурор Перемишлянського району Львівської області звернувся в суд з позовом до відповідача - Перемишлянської РДА, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача- ТОВ "Агрокультура Захід", Липовецька сільська рада Перемишлянського району Львівської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Перемишлянської районної державної адміністрації № 105 від 22 квітня 2014 року "Про продовження терміну дії договору оренди землі, яка надана в оренду ТОВ "Агрокультура захід" на невитребувані земельні частки (паї) померлих громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за межами населених пунктів Липовецької сільської ради" площею 348,9 га.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Перемишлянської районної державної адміністрації № 105 від 22 квітня 2014 року "Про продовження терміну дії договору оренди землі, яка надана в оренду ТОВ "Агрокультура захід" на невитребувані земельні частки (паї) померлих громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за межами населених пунктів Липовецької сільської ради".

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Перемишлянська РДА та ТОВ "Агрокультура захід" оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

ТОВ "Агрокультура захід" в апеляційній скарзі покликається на неправильне тлумачення та застосуванням судом першої інстанції приписів ст. 4, 19, 37 Закону України "Про прокуратуру", оскільки звернутися з позовом до суду мають право виключно фізичні особи власники (спадкоємці) земельних часток паїв, які не уповноважували прокуратуру Перемишлянського району Львівської області звертатись із вказаним позовом до суду. Просить скасувати оскаржувану постанову, а позовну заяву Прокурора Перемишлянського району Львівської області залишити без розгляду, оскільки прокурором не наведено мотивів захисту інтересів держави.

Перемишлянська РДА в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не надано належної правової оцінки тому факту, що земельні ділянки, які на час вирішення питання передачі в користування не перебувають в оренді, на які видано державні акти про право власності "старого" зразка, які не були виділені в натурі та власники яких померли, а їхні спадкоємці в передбачений законом термін не заявили про себе, відносяться до невитребуваних паїв. Тому, Липовецька сільська рада надала погодження на передачу таких земельних ділянок в оренду ТОВ "Агрокультура Захід" для використання за цільовим призначенням. Звернув увагу суду на те, що рішення Липовецької сільської ради про надання погодження на укладення договору оренди на не витребувані земельні ділянки (паї) належним чином засвідчене сільським головою та завірене печаткою сільської ради. Сумнівів щодо достовірності інформації наданої сільською радою про належність вищевказаних земель у Перемишлянської РДА не було. Тому Перемишлянська РДА прийняла розпорядження про передачу цих земель у користування на умовах договору оренди. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача (апелянта) - Перемишлянської РДА - Андрухів О.В. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Представник відповідача (апелянта) - ТОВ "Агрокультура захід" - Аксютін Р.В. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про залишення позову без розгляду.

Прокурор - Шимін Н.М. в судовому засіданні в судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник третьої особи - Липовецької сільської ради - Дідух В.І. в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі Перемишлянської РДА, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2014 року Перемишлянською РДА прийнято розпорядження № 105, яким продовжено дію договору оренди землі від 31 травня 2013 року № 32 на невитребувані земельні частки (паї) загальною площею 348,9 га, що розташовані за межами населених пунктів Липовецької сільської ради, укладеного між Перемишлянською РДА та ТОВ "Агрокультура Захід" для ведення товарного сіськогосподарського виробництва терміном на один сільськогосподарський рік.

На вимогу прокуратури Перемишлянського району від 07 травня 2014 року Державна інспекція сільського господарства в Львівській області провела перевірку законності прийнятих рішень та розпоряджень з питань регулювання земельних відносин, якою встановлено, що розпорядження Перемишлянської РДА № 105 від 22 квітня 2014 року прийняте з порушенням вимог земельного законодавства, а саме: ст. 22 ЗК України, ст.13 Закону України "Про порядок виділення внатурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв", згідно з якою нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місце знаходження. Тобто, з урахуванням повноважень щодо передачі в оренду нерозподілених (не витребуваних) земельних часток (паїв), орендна плата за їх використання на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, надходить тому органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування, який прийняв рішення про надання земельної частки (паю) в оренду. Таким чином, вказане розпорядження суперечить вимогам чинного законодавства України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що земельні ділянки загальною площею 348,9 га розподілені між пайовиками та щодо яких видані державні акти на право власності на землю не могли вважатися невитребуваними земельними частками (паями) на території Липовецької сільської ради та передаватися в оренду ТОВ "Агрокультура Захід" без згоди власників (пайовиків чи їх спадкоємців), а отже, прийнявши розпорядження № 105 від 22 квітня 2014 року про продовження терміну дії договору оренди на невитребувані земельні частки (паї) померлих громадян, не будучи розпорядником відповідних земель, Перемишлянська РДА вийшла за межі наданих законодавством повноважень.

Даючи правову оцінку вказаним висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

П.1 ч.2 ст.17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Ст. 5 ЗК України передбачає, що земельне законодавство базується, в тому числі, на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Згідно зі ст.80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності та держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Виходячи з положень ст.ст.13, 14 Конституції України, ст.ст.177,181,324, глави ЦК України, ст. 148 ГК України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Проаналізувавши положення ст.ст.13,14,140,142,143 Конституції України, ст.ст.11,16,167,169,374 ЦК України, ст.ст.80,84, 123,124,127,128 ЗК України колегія суддів дійшла висновку, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними особами, фізичними особами та з суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

За змістом ст.ст.13,14 Конституції України, ст.11 ЦК України, ст.ст. 123,124, 127,128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати протиправним і скасувати розпорядження Перемишлянської РДА № 105 від 22 квітня 2014 року "Про продовження терміну дії договору оренди землі, яка надана в оренду ТОВ "Агрокультура захід" на невитребувані земельні частки (паї) померлих громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за межами населених пунктів Липовецької сільської ради" площею 348,9 га.

У даному випадку Перемишлянська районна державна адміністрація реалізує свої повноваження власника землі, і виступає рівноправним суб'єктом земельних відносин. У відносинах з приводу яких виник спір, відповідач не здійснював владні управлінські функції. Тобто, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства.

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою викладеною в постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 01 жовтня 2013 року у справі №21-345а13, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Ч.2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги КАС України щодо визначення підсудності позову.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, разом з тим, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано ст. 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом". Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 196, п.4 ч.1 ст.198, ст.ст.203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Перемишлянської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура захід" задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 813/7473/14 за позовом Прокурора Перемишлянського району Львівської області до Перемишлянської районної державної адміністрації, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокультура захід", Липовецька сільська рада про визнання незаконним і скасування розпорядження - скасувати, та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 09 жовтня 2015 року.