Справа № 2-а-15/2010
Суддя: Єремейчук С. В.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рокитнівський районний суд Рівненської області
Справа №2-а-15/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Єремейчука С.В.

за участю секретаря судового засідання Баюк Г.В.

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинення певних дій ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності (основної та додаткової) з 31 жовтня 2006 року по 31 грудня 2009 року та подальшим перерахуванням пенсії відповідно до ст.ст.50,54 п.4 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком,що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі із підстав викладених у позовній заяві та пояснила,що вона як інвалід III групи І категорії,в зв»язку із отриманим захворюванням,яке пов»язане з наслідками аварії на ЧАЕС, має право на пенсію відповідно до п.4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії відповідно до ст.50 зазначеного Закону в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Про порушення своїх прав дізналась в листопаді 2009 року.Просить суд визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати здійснити перерахунок їй пенсії по інвалідності (основної та додаткової) з 31 жовтня 2006 року по 31 грудня 2009 року та подальшим перерахуванням пенсії відповідно до ст.ст.50,54 п.4 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком,що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні,викладеним у письмовому запереченні на позов,зокрема зазначив,що позивачеві пенсія обчислювалась на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року « Про деякі питання соціального захисту категорій громадян» та №654 від 16 липня 2008 року « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»,фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Просить відмовити у задоволенні позову на підставі пропуску строку звернення та за безпідставністю.

Суд,заслухавши пояснення позивача,представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській атомній електростанції, визнана інвалідом III групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,що підтверджується копією довідки МСЕ серії РВН №105248 та копією посвідчення А №429515 .

При цьому позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області, де перебуває на обліку як пенсіонер, із заявою про нарахування державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в проведенні перерахунку пенсії їй було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком та на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України,які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов»язаного з наслідками від Чорнобильської катастрофі, визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,яка набрала чинності 31.10.2006 р., у разі збільшені визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 1. 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч, 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення своїх прав позивач могла дізнатися з дати отримання пенсії.

До суду позивач звернулася 25 грудня 2009 року. Підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду відсутні. А тому позивачем за період з 31 жовтня 2006 року по 25 грудня 2008 року пропущено строки звернення до суду. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови в задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні позову на підставі пропуску строку. Отже, позивачу в задоволенні позову за період з 31 жовтня 2006 року по 25 грудня 2008 року слід відмовити з підстав пропущення строків звернення до суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з цими змінами було встановлено таке. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 і які визнані інвалідами III групи щодо яких встановлено причинний зв»язок з Чорнобильською катастрофою, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, згідно зі змінами, внесеними до ст. 54 цього ж Закону України було визначено, що в усіх випадках розміри пенсій віднесеним до категорії 1 і які визнані інвалідами III групи ,щодо яких встановлено причинний зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 110 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, відповідно до вищезазначених змін було також встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Проте рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/ 2008 від 22.05.2008 р. положення п. 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області є протиправними з 25 грудня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Позивач просить суд зобовязати відповідача нарахувати та виплатити конкретну суму пенсії відповідно до ст.ст.50,54 п.4 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналіз розрахунку здійсненого позивачем вказує на його помилковість.

Виходячи з положень абз. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вважає за необхідне змінити спосіб захисту, обраний позивачем, і зобовязати відповідача згідно його компетенції та відповідної кваліфікації провести нарахування та виплату позивачу такого підвищення, що буде гарантувати дотримання і захист прав і свобод інтересів позивача.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача нараховувати в подальшому пенсію згідно ст.50 ,п.4 ст.54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської* катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб, то вказана вимога не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, звернення до суду зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа, у зв'язку з чим визнання будь-якого права на майбутнє є безпідставним та необґрунтованим. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо відмови в ненарахуванні за період з 25 грудня 2008 року по 31 грудня 2009 року позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1, пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком .передбаченому п.4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,передбаченому ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»,неправомірними.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області провести нарахування позивачу- Федорович ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1, пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком,передбаченому п.4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,передбаченому ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 25 грудня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито» .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області . Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_4