Справа № 461/4447/15-а 2а/461/274/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 876/6723/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 травня 2015 року у справі №461/4447/15 за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про спонукання до вчинення дій, скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

17.04.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, просив зобов'язати відповідача погодити схему розміщення тимчасових механічних атракціонів за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати припис Галицької районної адміністрації від 08.04.2015р. №31 вих.502.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 15.05.2015р. позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в погодженні ОСОБА_2 розмістити тимчасові механічні атракціони на АДРЕСА_1; скасовано припис Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 08.04.2015р. № 31 щодо демонтажу тимчасового пересувного обладнання на АДРЕСА_1; в решті позовних вимог ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 15.05.2015р. та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що листом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 01.04.2014р. №2302-787 повідомлено, що Управління матиме можливість укласти договір оренди конструктивних елементів благоустрою для розміщення атракціону після скерування в управління усіх необхідних документів, оскільки ОСОБА_2 не надано погодження районної адміністрації на встановлення атракціону за адресою АДРЕСА_1. Галицькою районною адміністрацією надано відповідь від 17.03.2014р. №31-619 на заяву позивача, у якій зазначено, що районна адміністрація вважає, що тимчасові механічні атракціони для сезонного функціонування повинні розташовуватись в місцях масового відпочинку людей, а зокрема «Парк культури і відпочинку ім.Б.Хмельницького». У відповіді від 26.06.2014р. №31-2016 зазначено, що районна адміністрація не погоджує розміщення атракціону. Вважає, що з метою належного дотримання благоустрою м.Львова відповідачем правомірно відмовлено в погодженні схеми розміщення атракціону на АДРЕСА_1. 08.04.2015р. Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради скеровано позивачу лист з вимогою в термін до 17.04.2015р. провести демонтаж самовільно встановленого об'єкту, оскільки не представлено повний пакет дозвільних документів на розміщення та функціонування тимчасового пересувного обладнання.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2013р. на 12 сесії 6-го скликання Львівська міська рада винесла Ухвалу №2546, відповідно до якої надано ОСОБА_2 дозвіл на розташування пересувних атракціонів на АДРЕСА_1.

12.03.2014р. Департамент містобудування Львівської міської ради надав згоду позивачу на розміщення позивачу тимчасових механічних атракціонів сезонного функціонування за адресом АДРЕСА_1, м.Львів (а.с.12).

11.03.2014р. Відділом ДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області надано згоду на розміщення механічних атракціонів за вказаним адресом (а.с.13).

19.02.2014р. та 05.03.23014р. ОСОБА_2 подано заяви у Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради щодо погодження схеми розміщення механічних атракціонів згідно ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2546 для сезонного функціонування за адресом АДРЕСА_1 (біля фонтану) (а.с.14).

Листами від 17.03.2014р. №31-619 та 26.06.2014р. №31-2016 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради позивачу відмовлено у погодженні розміщення тимчасових механічних атракціонів за адресом АДРЕСА_1 з метою забезпечення належного естетичного вигляду та санітарного стану АДРЕСА_1 (а.с.16,18).

Листом від 27.03.2015р. №31-вих-432 відповідачем повідомлено ОСОБА_2 про необхідність укласти до 01.04.2015р. договір оренди окремих конструктивних елементів благоустрою за вказаним адресом (а.с.19).

Листом від 08.04.2015р. Галицька районна адміністрація Львівської міської ради зобов'язала позивача в термін до 17.04.2015р. провести демонтаж самовільно встановленого об'єкту, оскільки не надано повний пакет документів на розміщення та функціонування тимчасового пересувного обладнання на АДРЕСА_1, а саме: відсутній договір оренди (а.с.20-21).

Вважаючи відмову у погодженні розміщення тимчасових механічних атракціонів та винесений припис щодо демонтажу самовільно встановленого об'єкту необґрунтованими та незаконними, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частинами 2 ст.11 вказаного Закону встановлено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до п.1.1 та п.1.2 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012р. №4, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради (надалі - районна адміністрація) є виконавчим органом Львівської міської рад. Районна адміністрація є підзвітною і підконтрольною міській раді, підпорядкована Львівському міському голові, першому заступнику міського голови. Районна адміністрація є відповідальною за виконання частини повноважень виконавчих органів міської ради, покладених на неї у встановленому порядку.

Пунктом 1.3 вказаного Положення встановлено, що районна адміністрація у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, ухвалами міської ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями Львівського міського голови, цим Положенням, іншими нормами чинного законодавства України.

Згідно з п.2.1 п.2 цього Положення основними завданнями районної адміністрації є: дотримання Конституції України і законів України, виконання актів Президента України і Кабінету Міністрів України, ухвал міської ради, рішень виконавчого комітету, розпоряджень Львівського міського голови та інших нормативних документів.

Слід зауважити, що ухвалою Львівської міської ради №440 від 19.05.2011р. «Про встановлення атракціонів у м.Львові» дозволено встановлення атракціонів, на яких не поширюється дія Правил будови і безпечної експлуатації атракціонної техніки, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 01.03.2006р. № 110, у місцях згідно з додатком.

Ухвалою Львівської міської ради №2546 від 18.07.2013р. внесено зміни до ухвали міської ради від 19.05.2011р. № 440, а саме у додаток, зокрема надано дозвіл позивачу на розташування пересувних атракціонів на АДРЕСА_1.

Як встановлено колегією суддів в суді апеляційної інстанції з пояснень представника відповідача, відповідач не звертався до Львівської міської ради на предмет скасування Ухвали Львівської міської ради №2546 від 18.07.2013р. в частині надання згоди позивачу щодо розміщення тимчасових механічних атракціонів за адресом АДРЕСА_1 (біля фонтну) з метою забезпечення належного естетичного вигляду та санітарного стану АДРЕСА_1.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем не дотримано положень ухвали Львівської міської ради №2546 від 18.07.2013р. та протиправно відмовлено ОСОБА_2 у погодженні розмістити тимчасові механічні атракціони на АДРЕСА_1.

Щодо правомірності винесення Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради припису від 08.04.2015р. №31 вих.502, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з пп.7 п. «а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до п.1.5 Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради №2451 від 05.03.2009р., орендодавцем окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення є управління комунальної власності.

Згідно пп.2.1 п.2 Ухвали Львівської міської ради №440 від 19.05.2011р. «Про встановлення атракціонів у м.Львові» власники атракціонів повинні укласти договори оренди конструктивних елементів благоустрою з управлінням комунальної власності департаменту економічної політики терміном на 3 роки (при цьому орендна плата за оренду конструктивних елементів благоустрою нараховується виключно у межах сезонного періоду з 1 квітня до 1 листопада).

Відповідно до пп.19.2.1.1 п.19.2.1 Правил благоустрою м.Львова, затверджених Ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011р., посадові особи мають право нагляду (контролю) за дотриманням юридичними та фізичними особами: вимог цих Правил; вимог природоохоронного законодавства України; виконання ухвал міської ради, рішень виконавчого комітету, розпоряджень міського голови з питань екології, розміщення зовнішньої реклами та благоустрою міста.

Підпунктом 19.2.2 вказаних Правил встановлено, що якщо під час перевірки виявлено порушення вимог цих Правил, посадова особа наглядового (контролюючого) органу у межах наданих повноважень, з врахування пункту 19.3 цих Правил, зобов'язана скласти: документи реагування на усунення порушення (припис, вимога тощо) та є обов'язковими для виконання у визначений термін особами, відповідальними за утримання об'єктів благоустрою; протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки позивачем розміщено тимчасові механічні атракціони на АДРЕСА_1 без оформлення договору оренди елементів благоустрою, відповідачем обґрунтовано, в межах законодавчо наданих повноважень, винесено припис від 08.04.2015р. №31 вих. 502 щодо демонтажу самовільно встановленого об'єкту, а тому в задоволенні позовну в цій частині слід відмовити.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, діяльність органів місцевого самоврядування регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушень принципу розподілу влади.

Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24.10.2008р., згідно якої, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Отже, дотримуючись принців законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не має права втручатися в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування та перебирати на себе його повноваження у розгляді та вирішенні питання щодо зобов'язання відповідача погодити схему розміщення тимчасових механічних атракціонів за адресою: АДРЕСА_1, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині позовних вимог є вірними.

Окрім того слід зауважити, що вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні такого, оскільки з поданої суду квитанції вбачається, що сума коштів оплачена до дати участі представника позивача в судовому засіданні і до вчинення ним процесуальних дій, що не узгоджується вимогам ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов частково.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути з місцевого бюджету м.Львова на користь позивача 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 травня 2015 року у справі №461/4447/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в погодженні ОСОБА_2 розмістити тимчасові механічні атракціони на АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету м.Львова на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Постанови виготовлено 09.10.2015р.