Справа № 556/2383/14-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/31992/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі №556/2383/14-а за позовом ОСОБА_1 до Городецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Городецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, третя особа ОСОБА_2, в якому просив скасувати рішення сільської ради №212/05-01 від 21.09.2014 року та рішення №635 від 21.12.2012року, якими забрано у нього земельну ділянку розміром 0,02 га та передано її у власність ОСОБА_2.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірною ділянкою він користується з 1961 року, а тому згідно вимог ст. 119 ЗК України повинен отримати право власності на спірну ділянку, оскільки користується нею більше 15 років. Позивач просить, крім скасування вищезгаданих рішень, просить визнати підготовку та прийняття Городецькою сільською радою рішень №212/05-01 від 21.09.2014 р. та №635 від 21.12.2012р. протиправними і не чинними.

Постановою Володимирецького районного суду від 13 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами його інтересів, та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Городецькою сільською радою 21.12.2012 року прийняте рішення №635 „Про внесення змін до рішення", яким внесені зміни до п.1 архівного витягу в рішення №5 від 27.02.1997 року „Про передачу земельних ділянок у приватну власність жителям сіл сільської ради", зокрема, п.1 якого передано у приватну власність жителям сіл сільської ради земельні ділянки, а саме: ОСОБА_2 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 0,00га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1.

Рішення Городецької сільської ради №212/05-01 від 21.09.2014 року не приймалося і за вказаною датою засідання сесії сільської ради не проводилося.

Згідно листів Головного управління Держземаганства у Рівненській області та Володимирецької районної держадміністрації №Б-194 від 14.11.2014 року земельна ділянка орієнтовною площею 0,02 га, яка розташована по АДРЕСА_1 відноситься до земель запасу водного фонду, оскільки розташована в межах прибережної захисної смуги р.Вирка, межі якої не встановлені.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0,1 га, цільове призначення: землі житлової забудови, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Суди першої та апеляційної інстанції, відмовляючи в позові виходили з тих обставин, що рішення №635 від 21.12.2012 року прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відсутні докази порушення прав позивача у зв'язку з прийняттям спірного рішення, а рішення №212/05-01 від 21.09.2014 року Городецькою сільською радою не приймалося.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками судів першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема щодо регулювання земельних відносин.

Статтями 12,116 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у позивача відсутні будь-які документи користування вказаною земельною ділянкою, яка відноситься до земель водного фонду, а також, що саме ця ділянка надана третій особі. Крім того,ОСОБА_2 надно 0,1 га під забудову, для ведення особистого селянського господарства йому не надавалася. Відносно якої земельної ділянки виник спір, місце її заходження позивачем не надані документи.

Виходячи з наведеного при ухваленні оскаржуваного рішення №635 від 21.12.2012 року відповідач діяв діяв в межах наданих повноважень та згідно вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволені позову.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: