Справа № 161/7379/15а,2а/161/263/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 876/8307/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2015 року у справі №161/7379/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

14.05.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області (далі - Управління), просив визнати дії Управління щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки №407/с/03-20-05-29 від 20.03.2015р. наданої Головним управлінням ДФС у Волинській області протиправними; зобов'язати Управління провести перерахунок, а саме донарахування (в погашення заборгованості) до діючої пенсії належних щомісячних 174,44 грн., тобто в розмірі 90% від нарахованої заробітної плати, починаючи з лютого 2008 року з врахуванням матеріальної допомоги, згідно довідки від 20.03.2015р. №407/с/03-20-05-29, наданої Головним управлінням ДФС у Волинській області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.05.2015р. адміністративний позов за період з лютого 2008 року до 13.11.2014р. включно залишено без розгляду.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.06.2015р., прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Управління щодо відмови ОСОБА_2 в здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки №407/с/03-20-05-29 від 20.03.2015р., наданої Головним управлінням ДФС у Волинській області; зобов'язано Управління провести перерахунок пенсії ОСОБА_2, а саме: донарахування (в погашення заборгованості) до діючої пенсії належних щомісячних 174,44грн., тобто в розмірі 90% від нарахованої заробітної плати, починаючи з 14 листопада 2014 року, з врахуванням матеріальної допомоги, згідно довідки від 20.03.2015р. №407/с/03-20-05-29, наданої Головним управлінням ДФС у Волинській області, та виплатити недоотримані кошти; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.06.2015р. та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що пенсія позивачу призначена з 12.11.2004р. в розмірі 90% від заробітної плати. Позивачу проводилися перерахунки при підвищенні розміру заробітної плати державного службовця з наданням відповідних довідок 01.01.2006р., 01.04.2006р. та з 01.02.2008р. (в розмірі 90%). Матеріальна допомога не належить до інших надбавок з якої визначається розмір пенсії державного службовця, тому обґрунтовано спірні суми не були враховані при визначенні розміру призначеної (перерахованої) пенсії. Крім того, у довідці про складові заробітної плати, які подавались позивачем на призначення пенсії відсутня інформація про матеріальну допомогу на оздоровлення та допомогу на вирішення соціально-побутових питань. На сьогодні немає законних підстав для проведення перерахунку пенсії позивача. Крім того, на час звернення позивача до Управління (24.03.2015р.) щодо перерахунку розміру пенсії з врахуванням інших виплат та на момент розгляду справи в суді були внесенні зміни до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» - зменшено відсоток від заробітної плати для обчислення пенсії з 70 до 60 відсотків з 01.01.2015р. Таким чином, відсутні підстави для перерахунку пенсії державного службовця в розмірі 90% від заробітної плати.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, на час виходу на пенсію, працював на державній службі. З 12 листопада 2004 року позивачу, відповідно до Закону України «Про державну службу», призначено пенсію державного службовця за віком в розмірі 90%, згідно поданої довідки від 09.12.2004р. № 19593/05-024/1 із нарахованою загальною заробітною платою в сумі 1 488,30 грн. (а.с.8).

Видану за місцем роботи додаткову довідку від 09.12.2004р. №19594/05-024/1 із переліком інших виплат за листопад 2002р. - жовтень 2004р., в якій були відмічені премії (згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1592) в загальній сумі 533,81грн. та матеріальна допомога в загальній сумі 461,00грн. Управління не врахувало.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2008р. №34) позивачем до Управління Пенсійного фонду в м. Луцьку подано довідку від 17.03.2008р. №4735/05-34 для проведення перерахунку пенсії станом на 01 лютого 2008 року із заробітною платою (працюючого на його попередній посаді працівника - старшого державного податкового інспектора) в загальній сумі 2 998,69грн., з якої від належних 90% йому було перераховано пенсію в сумі 2 698,82 грн.

У формі довідки №4735/05-34, яка була подана до Управління 17.03.2008р. не було передбачено графу «Інші виплати» з їх розшифровкою, до яких входить, зокрема, матеріальна допомога, при виплаті якої нараховуються страхові внески на державне пенсійне страхування, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р.№865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (а.с.10).

24.03.2015р. ОСОБА_2 звернувся до Управління із заявою про проведення донарахування пенсії у законодавчо закріпленому розмірі з лютого 2008 року та подано довідку №407/с/03-20-05-29 від 20.03.2015р. у якій в графі «Інші виплати» зазначено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, яку виплачено у лютому 2008 року та визначена, як середня величина по даній категорії працюючого державного службовця за відповідною посадою, з якої призначено пенсію складає 2 325,84 грн. та враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї матеріальної допомоги 193,82 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.18, 11).

Листом Управління від 07.04.2015р. №205/с-01 позивачу відмовлено у включенні до заробітної плати при обчисленні пенсії як державному службовцю інших виплат за період з 01.11.2002р. по 31.10.2004р., а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань (а.с.19).

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. №108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інші заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п.п.2.3.3. п.2.3 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників належить до інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Згідно статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на час подання звернення про призначення пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що загальний страховий стаж позивача на посаді державного службовця становить 26 років 11 місяці 27 дні, а тому загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку - 90.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що при перерахунку пенсії державного службовця має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, внесені зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державному службовцю у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 10 грудня 2013 року (справа 21-420а13).

Відповідно до ч.2 ст.37-1 вказаного Закону України перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії, однак із змісту статті 40 цього Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення про призначення пенсії) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація входять до системи оплати праці державного службовця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013р. в справі № 21-125а13, від 28.05.2013р. у справі №21-97а13, від 04.03.2014р. у справі № 21-3а14, які з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів для підвищення пенсії» встановлено, що перерахунок пенсії проводиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013р. №15-1 затверджено форму довідки, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію.

Відповідно до довідки №407/с/03-20-05-29 від 20.03.2015р. відповідної форми заробітна плата з якої призначено пенсію для її перерахунку з 01.02.2008р. становить посадовий оклад - 1 083 грн., надбавка за спеціальне звання - 130 грн., винагорода за вислугу років (40%) - 485,20 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (50%) - 849,10 грн., премія (41,68%) - 451,39 грн., інші виплати (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань) - 193,82 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.11).

На підставі аналізу законодавчих положень та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Управління щодо відмови позивачу в здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки №407/с/03-20-05-29 від 20.03.2015р., наданої Головним управлінням ДФС у Волинській області, є неправомірними, а тому слід зобов'язати Управління провести перерахунок пенсії позивачу з врахуванням суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Проте, задовольняючи позовні вимоги з 14.11.2014р. суд першої інстанції не врахував, що вказану довідку позивач подав при зверненні до Управління із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії 24.03.2015р., а тому позовна вимога в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань підлягає задоволенню з 24.03.2015р. - моменту звернення до Управління з заявою про проведення такого перерахунку та подання відповідної довідки, а тому у задоволенні позовних вимог за період з 14.11.2014р. по 23.03.2015р. слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню з 24.03.2015р. і, з врахуванням позиції ВСУ, викладеної у постанові від 11.12.2012р. (справа №21-393а12), виплати перерахованої позивачу пенсії слід здійснювати і надалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та є підставою постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2015 року у справі №161/7379/15-а скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України у м.Луцьку Волинської області щодо відмови ОСОБА_2 в здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки №407/с/03-20-05-29 від 20.03.2015р., наданої Головним управлінням ДФС у Волинській області.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у м.Луцьку Волинської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2, а саме: донарахування (в погашення заборгованості) до діючої пенсії належних щомісячних 174,44грн., тобто в розмірі 90% від нарахованої заробітної плати, починаючи з 24 березня 2015 року, з врахуванням матеріальної допомоги, згідно довідки від 20.03.2015р. №407/с/03-20-05-29, наданої Головним управлінням ДФС у Волинській області, та виплатити недоотримані кошти.

В задоволенні позовних вимог за період з 14.11.2014р. по 23.03.2015р. відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин