Справа № 826/15566/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про скасування рішень, зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 30 січня 2015 року № 5881/10/26-55-22-08 про відмову щодо застосування податкового компромісу;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 7 травня 2015 року № 1-23;

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 7 травня 2015 року № 1-23;

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, Податковий кодекс України та зазначає, що Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві протиправно прийняла рішення від 30 січня 2015 року № 5881/10/26-55-22-08 про відмову щодо застосування податкового компромісу та протиправно направила податкову вимогу від 7 травня 2015 року № 1-23 та рішення про опис майна у податкову заставу від 7 травня 2015 року № 1-23, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» звернулося до контролюючого органу із заявою про досягнення податкового компромісу за наявності підстав для його досягнення. Також позивач вказує про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» боргу по сплаті податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Податкового кодексу України, Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов’язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 17 січня 2015 року № 13, та зазначив, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві правомірно прийнято рішення від 30 січня 2015 року № 5881/10/26-55-22-08 про відмову щодо застосування податкового компромісу, оскільки суми податкових зобов’язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість є узгодженими. Разом з тим, представник відповідача вказав на правомірність формування контролюючим органом податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» не сплачено узгоджену суму грошових зобов’язань.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» є юридичною особою та перебуває на обліку як платник податків в Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

25 березня 2014 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту невиїзної документальної перевірки від 13 березня 2014 року № 229/26-55-22-08/38704989.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» оскаржило їх в судовому порядку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 листопада 2014 року без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» звернулося до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві із заявою про намір досягнення податкового компромісу.

27 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» сплатило 4 355,10 грн. податку на прибуток та 4 584,35 грн., згідно заяви про намір досягнення податкового компромісу від 19 січня 2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями від 27 січня 2015 року № 921 та № 922.

7 травня 2015 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві сформовано податкову вимогу № 1-23, якою зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» сплатити податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 6 049,41 грн.

7 травня 2015 року заступником начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято рішення № 1-23 про опис майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» у податкову заставу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно підрозділу 9-2 розділу ХХ Податкового кодексу України "Особливості податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу" податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу (пункт 1);

Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу.

Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу.

У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим (пункт 7).

З урахуванням наведеного суд зазначає, що однією з умов для застосування податкового компромісу є неузгодженість податкових зобов’язань та щодо яких триває процедура судового оскарження.

Згідно пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини п’ятої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п’ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи позивача, що на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» до контролюючого органу (19 січня 2015 року) із заявою про намір досягнення податкового компромісу податкові зобов’язання не були узгодженими, проте зазначає про наступне.

Відповідно до пункту 3.16 Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов’язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 17 січня 2015 року № 13, державні податкові інспекції за кожним фактом звернення платника податків (відповідний уточнюючий розрахунок та Заява про компроміс, Заява про компроміс по ППР; клопотання про примирення сторін на умовах податкового компромісу тощо) у день такого звернення про намір застосування податкового компромісу повідомляють координаційно-моніторинговий підрозділ та підрозділ правової роботи Головних управлінь Державної фіскальної служби України.

Головні управління Державної фіскальної служби України, у свою чергу, невідкладно (не пізніше наступного дня за днем звернення платника податків про намір застосування податкового компромісу до контролюючого органу) повідомляють Координаційно - моніторинговий Департамент та Департаменти правової роботи ДФС України.

Рішення, передбачені цими Методичними рекомендаціями, за якими досягається податковий компроміс приймаються керівником контролюючого органу не раніше ніж через 3 робочих дня після надіслання повідомлення відповідно до пункту 3.16 цих Методичних рекомендацій.

У відповідності до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим зобов'язанням в розумінні Податкового кодексу України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, позивач повинен був сплатити узгоджені грошові зобов’язання з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість до 30 січня 2015 року, проте Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» не виконало свій обов’язок по сплаті податків до бюджету.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг (пункт 89.3 статті 89 Податкового кодексу України).

З урахуванням наведеного та з огляду на несплату позивачем у встановлені строки узгодженого грошового зобов’язання, суд приходить до висновку про правомірність формування Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві оскаржуваної податкової вимоги та прийняття оскаржуваного рішення про опис майна платника податку у податкову заставу, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 7 травня 2015 року № 1-23 та рішення про опис майна у податкову заставу від 7 травня 2015 року № 1-23 судом визнаються необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енд Пленет» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування рішень, зобов’язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева