Справа № 461/9306/14-а. 2а-461/440/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 р. Справа № 876/10424/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Левицької Н.Г.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2014 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання дій незаконними-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської міської ради про визнання протиправними дії відповідача щодо ненадання йому копії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 січня 1999 року за №1107/Х-4554/02 та зобов'язати відповідача надати йому копію вищевказаного рішення.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.05.2014 р. звернувся до Львівського міського голови із заявою щодо надання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 25.01.1999 р. за №1107/Х-4554/02, яким йому було призначено матеріальну допомогу. Листом управління соціального захисту Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 22.05.2014 р. №2605-710 заяву було перенаправлено до архівного відділу Львівської міської ради, з якого він отримав відповідь про відсутність облікових даних щодо вищевказаного рішення. Вважає, що відповідачем безпідставно не надана йому відповідь, оскільки йому відомо, що 25.01.1999 р. було прийняте вищевказане рішення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив позивач, вважає таку незаконною, безпідставною та винесеною з порушенням норм матеріального й процесуального права, а тому просить скасувати дану постанову та прийняти нову про задоволення позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 14.05.2014 р. позивач звернувся до Львівського міського голови із заявою, в якій просив надати йому копію рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 25.01.1999 р. за №1107/Х-4554/02, яким виконавчий комітет ухвалив йому матеріальну допомогу.

22.05.2014 р. управління соціального захисту Департаменту економічної політики Львівської міської ради від листом №2605-710 повідомило ОСОБА_3., що управління соціального захисту, як структурний підрозділ, утворений відповідно до ухвали Львівської міської ради від 06 липня 2006 року № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання», тобто, що в управління відсутня інформація про надання матеріальної допомоги за період 1999-2006 роки.

Процедура подання та розгляду заяв на надання публічної інформації регламентується Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» забезпечення доступу до інформації здійснюється шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною п'ятою ст. 6 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Пунктом першим ч.1 ст.13 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до Розділу IV ст. 19 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити:1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.. У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань запитів на інформацію, обов'язково зазначивши в запиті своє ім'я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Також ст. 20 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI, зокрема встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною третьою ст. 22 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право, зокрема оскаржити відмову в задоволенні запиту на інформацію.

Цим же листом від 22.05.2014 р. управління соціального захисту Департаменту економічної політики Львівської міської ради за №2605-710 повідомлено ОСОБА_3, що його звернення скероване до розгляду в архівний відділ Львівської міської ради. 04.06.2014 року архівний відділ Львівської міської ради листом за №1107-213 повідомив ОСОБА_3. про те, що в облікових даних архівного відділу рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 січня 1999 року за №1107/Х-4554/02 не значиться.

На запит апеляційного суду архівний відділ Львівської міської ради повідомив, що виконавчим комітетом Львівської міської ради 25.01.1999 року рішення не приймались, а також, що ухвали, рішення, розпорядження мають двох-, трьох-, чотиризначну нумерацію і відповідно рішення №1107/Х-4554/02 не існує.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та довів правомірність своїх дій.

В зв'язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2014 р. у справі №461/9306/14а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 06.10.2015р.