Справа № 822/5732/15
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5732/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Данилюк У.Т. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, третя особа головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (далі - ТУ ДСА у Хмельницькій області), в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача в частині не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по день винесення рішення, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд");

- зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату заробітної плати за вищевказані періоди в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що йому було нараховано та виплачено заробітну плату за вказані періоди без урахування вимог ст. 144 (в редакції з 26.10.2014 року) та ст. 147 (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") Закону України "Про судоустрій і статус судів".

При цьому на звернення до відповідача із заявою-вимогою щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати останній надав відмову та зазначив, що така заява не підлягає задоволенню.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також письмові заперечення на позов. В запереченнях зазначив, зокрема, про те, що ТУ ДСА у Хмельницькій області здійснювало нарахування заробітної плати позивачу на підставі Закону України "Про державну службу", законів про державний бюджет на 2014-2015 роки та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Відмічає, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки нарахування та виплата заробітної плати може здійснюватись відповідачем лише в межах затвердженого фонду оплати праці. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Представник головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення, згідно яких в задоволенні позову просить відмовити, а розгляд справи здійснити без його участі.

На підставі ч.4 ст.122 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді секретаря судового засідання Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Заробітна плата у спірний період виплачувалась позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн.

27.07.2015 року позивач звернувся до ТУ ДСА у Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Листом від 27.08.2015 року ТУ ДСА у Хмельницькій області повідомило позивачу про те, що його вимоги про здійснення перерахунку задоволенню не підлягають, оскільки заробітна плата територіальним управлінням нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", однак станом на час розгляду заяви позивача відповідні зміни (визначені Законом України "Про судоустрій і статус суддів") до неї не вносились.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 5 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом ДСА України від 05.04.2011 року № 82, територіальні управління відповідно до покладеного на них завдання, зокрема, здійснюють у межах своєї компетенції соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апарату місцевих судів.

Відповідно до п.4.3 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом ДСА України від 15.07.2015 року № 104, територіальні управління здійснюють функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності територіальних управлінь та місцевих загальних судів.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті та частиною першою статті 10 цього Закону.

Статтею 13 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну службу" №3723-XII умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно якої розмір посадового окладу секретаря судового засідання складає 513 грн.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" установлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становила 1 218,00 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік (відповідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік").

Таким чином, заробітна плата виплачувалась позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн.

Водночас, 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, згідно підпункту 59 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого внесено зміни до ст.144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", та, зокрема, визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакціях, чинних на час існування спірних правовідносин) посадовий оклад судді місцевого суду встановлений у розмірі 10 мінімальних заробітних плат (що становить 12180 грн.).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців" № 88-р від 24.02.2003 року посада секретаря судового засідання місцевого суду віднесена до 6-ї категорії посад державних службовців.

При цьому, згідно підпункту 2 п. 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено:

- у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Однак Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

В подальшому, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" було встановлено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015, затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтею 147 Закону України № 2453-VI (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") встановлено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно з підп. 2 п. 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом мав привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Однак Кабінет Міністрів України лише постановою від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" вніс зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 року № 268, виклавши у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 року № 794-VII постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (яка була офіційно опублікована 09 вересня 2015 року) не містить вказівок про поширення її дії стосовно виплаченої раніше (у 2014-2015 роках) заробітної плати, або про необхідність проведення перерахунку заробітної плати працівникам апаратів судів за попередні періоди. Таким чином, дія зазначеної постанови на спірні правовідносини не поширена.

Також суд звертає увагу на те, що згідно із ч.1 ст. 145, ч.1 ст.146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Аналогічні норми були передбачені ч.1 ст. 142, ч.1 ст. 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Згідно зі ст. 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, таким чином відповідач є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до ч.1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача у спірний період були відсутні підстави нараховувати та виплачувати позивачу заробітну плату відповідно до ч.1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII) та ч.1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

На думку суду, реалізація положень вищевказаних норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" можлива була за умови виконання Кабінетом Міністрів України вимог стосовно приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, в тому числі шляхом забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та не ухилявся від виконання обов'язків, як розпорядника бюджетних коштів.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ТУ ДСА у Хмельницькій області відсутня неправомірна бездіяльність щодо не здійснення перерахунку та виплати заробітної плати позивачу відповідно до ч.1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII) та ч.1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1-2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/ОСОБА_2
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_2