Справа № 2-а-215/11
Суддя: Кочура О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
Справа №2-А-215/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Новгород-Сіверський в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Новгород-

Сіверському районі Чернігівської області

про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої

державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що вона є дитиною війни та згідно зі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, дія якої не була зупинена жодним законом, тому просить визнати дії відповідача щодо нарахування і виплати їй державної соціальної допомоги як дитині війни за 2006-2010 роки неправомірними та стягнути на її користь невиплачену державну соціальну допомогу за період з 01.01.2006 року по 31.10. 2010 року в сумі 6 705 грн.. Одночасно просить поновити строки звернення до суду за вищезазначений період.

12 листопада 2010 року від Управління Пенсійного фонду України в Новгород- Сіверському районі надійшло письмове заперечення проти позову, в якому вони просять відмовити в позові повністю за необґрунтованістю позовних вимог, та у звязку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного судочинства, виходячи з положень ч. 1ст. 99 та ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства.

Суть заперечень проти позову зводиться до того, що позивачка для розрахунку оскаржуваного підвищення помилково використовує розмір мінімальної пенсії за віком, визначений в ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим законом. Вказується, що враховуючи, що зміни до Державних бюджетів України на 2006-2010 p.p. щодо виділення додаткових коштів на фінансування виплат, зазначених в позові не вносились, їх дії у разі призначення та виплати позивачу підвищення до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни суперечили б вимогам ст. 95 Конституції України, ст. 23 Бюджетного кодексу України та законів про Державні бюджети на відповідні роки. Крім того, наголошують, що Конституційний Суд України встановив наявність прогалин у законодавчому врегулюванні виплат дітям війни.

Оскільки сторони в судове засідання не явились, в адміністративному позові та в запереченнях відповідача на нього містяться клопотання позивачки та відповідача про розгляд справи у їх відсутність, суд виходячи з положень ч. 4 ст. 122 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши доводи адміністративного позову, та заперечення відповідача проти нього, інші матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась 23 січня 1943 року і є дитиною війни в розумінні ст.. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом.

Відповідно чинної редакції ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Верховною Радою України в 2010 р. не приймались закони, якими зупинялась на 2010 р. дія ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», або іншим чином обмежувалась її дія.

Суд погоджується з позивачкою про те, що для визначення розміру надбавки до пенсії за ст.б Закону України „Про соціальний захист дітей війни підлягає застосуванню абзац 1 ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Заперечення Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області стосовно неможливості застосування ч. 1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування для визначення розміру надбавки до пенсії за ст.б Закону України „Про соціальний захист дітей війни, не можуть братись до уваги, оскільки положення ч. З ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування поняття мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших, повязаних з ним пенсій чи доплат.

Заперечення Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області стосовно правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, на думку суду, є не обґрунтованим і не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області для виконання покладених на нього обовязків у даній справі виходять за межі заявлених вимог. Крім того, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно- правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Безпідставними є також заперечення Управління Пенсійного Фонду України в Н- Сіверському районі Чернігівської області на можливість нецільового використання коштів Управління, оскільки відповідно до статті 7 Заипиу України Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України.

Крім того, суд враховує, що однією з конститутивних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування ч 2 ст. 22 Конституції) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (ч. З ст. 22 Основного Закону). У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що згідно зі статтею 22 Конституції конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані ч. 2 . при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч. 3). Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісне властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним « правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративною судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надані Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт який має вишу юридичну силу.

Таким чином, суд знаходить, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини за період з 18 травня по 18 листопада 2010 р., тому його дії щодо відмови нарахувати і виплатити пенсію позивачці, як дитині війни, з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період 18.05.10 р. по 18.11.2010 р. слід визнати протиправними.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про

порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що за змістом ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, в разі визнання дій протиправними, суд повинен відповідача зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням її підвищення відповідно до закону, а не стягувати конкретні суми пенсії, за конкретні періоди, а в даному випадку позивачка просить захисти її права, як дитини війни щодо отримання вказаного підвищення до пенсії шляхом стягнення невиплаченої соціальної допомоги, суд вважає за можливе виходячи з ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, вийти за межі вимог і захистити права позивача шляхом зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням її підвищення відповідно до закону, а не шляхом стягнення невиплаченої соціальної допомоги, та у звязку з цим задовольнити позов частково.

З Державного бюджету України на користь позивачки слід стягнути 3 грн. 40 коп. у відшкодування судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч. 1 ст. 28 Закону України -Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 11, 21, 49, 51, 99, 100, 105, 122, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області в частині визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області щодо відмови нарахувати і виплатити пенсію ОСОБА_2, як дитині війни, з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18 травня 2010 року по 18 листопада 2010 року - протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2, як дитині війни, з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18 травня 2010 року по 18 листопада 2010 року, з урахуванням фактично виплачених коштів.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 3 грн., 40 коп. у відшкодування судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах стягнення за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.О.Кочура