Справа № 821/2251/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Київ К/800/52735/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,

секретар судового засідання Корецький І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року

у справі №821/2251/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області,

Бериславського відділення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірною бездіяльність Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області, Бериславського відділення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області щодо не переведення з 3 групи на 2 групу платників єдиного податку та зобов'язати здійснити переведення позивача на 2 групу платників єдиного податку.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року у даній справі, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року, позов задоволено, визнано неправомірними дії Бериславського відділення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 у переведенні його з третьої групи платників єдиного податку до другої групи платників єдиного податку.

Зобов'язано Новокаховську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Херсонській області перевести фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з третьої групи платників єдиного податку до другої групи платників єдиного податку відповідно до поданої ним заяви з другого кварталу 2014 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ФОП ОСОБА_3 з 15 червня 1999 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем, знаходиться на спрощеній системі оподаткування та є платником 3-ої групи єдиного податку.

14 березня 2014 року позивач з метою переходу в іншу групу платників єдиного податку до Бериславського відділення Новокаховської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області подав заяву про перехід з 3-ої до 2-гої групи платників єдиного податку.

Податковий орган відмовив в переведенні позивача до іншої групи платників єдиного податку мотивуючи тим, що в попередньому календарному році платник податків отримав дохід, який підпадає під третю групу та мав таку кількість найманих працівників, що унеможливлює перехід в середині поточного календарного року.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що зазначені податковим органом підстави для відмови у задоволенні заяви позивача про перехід з 3-ї до 2-гої групи платників єдиного податку є такими, що зроблені з помилковим застосуванням норм податкового законодавства, які регулюють спірні правовідносини, оскільки вимоги підпункту 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України не підлягає розповсюдженню на позивача, як на платника єдиного податку, який вже перебуває на спрощеній системі оподаткування та лише змінює групу, а не систему оподаткування.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Абзацом першим підпункту 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 Податкового Кодексу України передбачено, що суб'єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб'єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Отже, зміст наведеної норми чітко визначає правила переходу на спрощену систему оподаткування саме для суб'єктів господарювання, які є платниками інших податків і зборів.

При цьому, як встановлено абзацом першим підпункту 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 Податкового Кодексу України, перехід на спрощену систему оподаткування суб'єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб'єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Між тим, судами попередніх інстанцій було встановлено та відповідачами не спростовується, що в період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування його було віднесено до платників 3-ої групи єдиного податку.

Відповідно до підпункту 298.1.5 пункту 298.1 статті 298 Податкового Кодексу України, за умови дотримання платником єдиного податку вимог, встановлених цим Кодексом для обраної ним групи, такий платник може самостійно перейти на сплату єдиного податку, встановленого для інших груп платників єдиного податку, шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного кварталу. При цьому у платника єдиного податку третьої - шостої груп, який є платником податку на додану вартість, анулюється реєстрація платника податку на додану вартість у порядку, встановленому цим Кодексом, у разі обрання чи першої або другої групи чи ставки єдиного податку, встановленої для третьої - шостої груп, яка включає податок на додану вартість до складу єдиного податку.

Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України віднесено до третьої групи платників єдиного податку суб'єктів господарювання, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 20 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 3000000 гривень.

Пунктом 292.16 статті 292 Податкового кодексу України передбачено, що право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

Оскільки позивач не змінював застосовувану систему оподаткування та протягом 2013 року дотримав сукупність критеріїв, регламентованих пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України для обраної ним третьої групи платників єдиного податку, тому він в силу вимог підпункту 298.1.5 пункту 298.1 статті 298 Податкового Кодексу України наділений правом на реалізацію свого наміру перейти до другої групи платників єдиного податку за 15 календарних днів до початку наступного кварталу, а не раз на рік, як помилково стверджує податковий орган.

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев

Н.Є. Маринчак