Справа № 2а-524/09/2270/2
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2011-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 р. Справа № 75181/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Богаченка С.І., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Янош М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції в місті Хмельницькому на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Хмельницький» до державної податкової інспекції в місті Хмельницькому про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року ТзОВ «Універсал Хмельницький» звернулось до суду з позовом державної податкової інспекції в місті Хмельницькому про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0/, № /0/5253 від 10 липня 2009 року та № /1/5913 та № /1/5912 від 03 серпня 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначало про те, що висновки податкового органу, які викладені в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам справи. Податковий орган прийшов до помилкового висновку про порушення позивачем вимог Законів України «Про податок на додану вартість» та «Про оподаткування прибутку підприємств», а відтак оскаржувані податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2009 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому від 10 липня 2009 року №/0/ про визначення суми податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 855726 грн., в т.ч. основний платіж в сумі 713105 грн., штрафні санкції на суму 142621 грн.; від 10 липня 2009 р. №/0/5253 про визначення суми податкового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 2182 грн., в тому числі основний платіж в сумі 1629 грн., штрафні санкції на суму 553 грн.; від 03 серпня 2009р. №/1/5913 про визначення суми податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 855726 грн., в тому числі основний платіж в сумі 713105 грн., штрафні санкції на суму 142621 грн.; від 03 серпня 2009 р. №/1/5912 про визначення суми податкового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 2182 грн., в тому числі основний платіж в сумі 1629 грн., штрафні санкції на суму 553 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржувані податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню, оскільки в процесі судового розгляду встановлено, що позивач не порушував вимог Законів України «Про податок на додану вартість» та «Про оподаткування прибутку підприємств».

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ДПІ в місті Хмельницькому подала до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень № 001408 від 19.05.2009 року та № 001426 від 25.05.2009 року, виданих ДПІ у м. Хмельницькому посадовими особами відповідача, в період з 19.05.2009 року по 27.05.2009 року проведена виїзна позапланова перевірка ТОВ «Універсал-Хмельницький» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 по 18.05.2009 року в звязку з його реорганізацією.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено Акт № 5744/23-4/30693451 від 19.06.2009 року, в якому встановлено порушення позивачем п.п. 5.1. ст. 5, п.п. 5.3.9. п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 1629 грн., а також порушення п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 713105 грн.

На підставі акту перевірки та за результатами розгляду скарг позивача, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 10 липня 2009 року №/0/ про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 855726 грн., в т.ч. основний платіж в сумі 713105 грн., штрафні санкції на суму 142621 грн. та №/0/5253 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 2182 грн., в т.ч. основний платіж в сумі 1629 грн., штрафні санкції на суму 553 грн.; від 03 серпня 2009р. №/1/5913 про визначення суми податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 855726 грн., в тому числі основний платіж в сумі 713105 грн., штрафні санкції на суму 142621 грн. та №/1/5912 про визначення суми податкового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 2182 грн., в тому числі основний платіж в сумі 1629 грн., штрафні санкції на суму 553 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про незаконність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Проте, колегія суддів частково погоджується з обґрунтованістю таких висновків суду першої інстанції з наступних підстав.

Стосовно висновків суду першої інстанції про відсутність порушень з боку позивача вимог Закону України «Про податок на додану вартість».

Перевіркою податкового органу встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства №3/09 від 17.09.2008 року прийнято рішення про припинення Товариства шляхом приєднання до ТОВ «Універсал», рішення погоджено протоколом №86 зборів учасників ТОВ «Універсал».

На виконання прийнятих рішень складено передавальний акт Товариства на 13.05.2009 року, відповідно до якого ТОВ «Універсал» передаються від позивача запаси, основні засоби та незавершене будівництво на загальну суму 69855050,37 грн.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Господарським кодексом України встановлено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

У разі злиття суб'єктів господарювання усі майнові права та обов'язки кожного з них переходять до суб'єкта господарювання, що утворений внаслідок злиття.

У разі приєднання одного або кількох суб'єктів господарювання до іншого суб'єкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаних суб'єктів господарювання.

Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Згідно з статтею 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна - прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації). Тобто відбувається передача валових активів однієї юридичної особи іншій юридичній особі.

Відповідно до підпункту 3.2.8 пункту 3.2 статті 3 Закону України "Про податок на додану вартість" операції з поставки за компенсацію сукупних валових активів платника податку (з урахуванням вартості гудвілу) іншому платнику податку не є об'єктом оподаткування.

Під поставкою сукупних валових активів слід розуміти поставку підприємства як окремого об'єкта підприємництва або включення валових активів підприємства чи його частини до складу активів іншого підприємства. При цьому підприємство-покупець набуває прав і обов'язків (є правонаступником) підприємства, що продає такі активи.

При здійсненні операції з включення активів підприємства, що реорганізується, до складу активів іншого підприємства компенсацією визнаються корпоративні та майнові права і обов'язки стосовно пасивів реорганізованого підприємства.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з включення активів (чи їх частини) реорганізованого підприємства до складу активів підприємства платника податку на додану вартість, який набуває прав і обов'язків цього реорганізованого підприємства, а відтак, скасування судом першої інстанції оскаржуваних в цій частині податкових повідомлень рішень колегія суддів вважає правомірним.

Стосовно висновків податкового органу про порушення позивачем п.п. 5.1. ст. 5, п.п. 5.3.9. п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 1629 грн., то колегія суддів погоджується з їх обґрунтованістю з наступних підстав.

Так, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що Товариством правомірно відображено в складі валових витрат виконаних робіт та послуг, валові витрати, за договором про надання марчендайзингових послуг від 01.03.2007 року № 123 укладеним з ТОВ «Наш край» та за договором від 01.03.2008 року № 619 про надання інформаційно-консультаційних та маркетингових послуг, послуг з передпродажної підготовки товарів, рекламних послуг, проведення промконсультацій, укладеним з ТОВ «Бакалія» на підставі нарахованих валових витрат, що підтверджені належними документальними доказами до яких відповідачем безпідставно не віднесено податкові накладні, реєстри отриманих податкових накладних, банківські виписки, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками за період з 01.07.2008 року по 18.05.2009 року, акти виконаних робіт.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що у відповідності з пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення та зберігання яких передбачена правилами податкового обліку.

Для підтвердження включення марчендайзингових, інформаційно-консультаційних та маркетингових послуг до складу валових витрат необхідні документи, які оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Як встановлено в процесі апеляційного розгляду, таких документів в матеріалах справи не має. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, документи, які б підтверджували факт отримання вказаних послуг, не були надані податковому органу і під час проведення перевірки підприємства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що позивачем порушено вимоги п.п.5.1. ст.5, п.п.5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 1629 грн., а відтак, оскаржувані податкові повідомлення рішення в цій частині прийняті з дотримання вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповністю з»ясував обставини, що мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, має місце порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції в місті Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2009 року по справі № 2а-7524/09 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 10 липня 2009 р. №/0/ про визначення суми податкового зобов»язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 855726 грн., в тому числі основний платіж в сумі 713105 грн., штрафні санкції на суму 142621 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03 серпня 2009р. №/1/5913 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 855726 грн., в тому числі основний платіж в сумі 713105 грн., штрафні санкції на суму 142621 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:О.Б. Заверуха

Судді:С.І. Богаченко

ОСОБА_1

Повний текст постанови

виготовлений та підписаний

20.10.2011 року