Справа № 809/2305/14
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 р. Справа № 876/1615/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Калуського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Калуського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати йому компенсації за всі невикористані дні щорічних основних чергових відпусток за 2011-2014 роки, нездійснення оплати за несення ним служби понад встановлений законодавством робочий час за період з 01.01.2011 року по 17.04.2014 року, невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011, 2012, 2014 роки; зобов'язання відповідача провести нарахування та виплатити компенсації за 106 діб невикористаних щорічних основних чергових відпусток за 2011-2014 роки в розмірі 19505 грн., за 1732,55 годин несення ним служби понад встановлений законодавством робочий час за період з 08.01.2011 року по 03.04.2014 року та несення служби в слідчо-оперативній групі за період 2011-2014 років в розмірі 39849 грн; стягнення з відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення, яка надається під час відпусток, за 2011, 2012, 2014 роки в сумі 15350 грн; скасування наказів про позбавлення у 2013 році преміальних надбавок (у липні - 1500 грн та жовтні - 850 грн); зобов'язання відповідача надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області необхідну інформацію про отримані доходи ОСОБА_1 для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням компенсацій, скасованих преміальних надбавок та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зазначає, що відповідачами всупереч вимогам чинного законодавства України, яке є правовою основою діяльності міліції та трудового законодавства, не виконані дії щодо виплати йому, як особі, звільненій з органів внутрішніх справ, компенсації за невикористані відпустки, оплати за несення ним служби понад встановлений законодавством робочий час, матеріальної допомоги на оздоровлення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року позов задоволений частково, визнано протиправною бездіяльність Калуського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області по ненарахуванню та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за частину невикористаної в 2014 році чергової відпустки в кількості 32 днів, а також за несення ним служби понад встановлену тривалість робочого часу та у вихідні і святкові дні в кількості 1022,2 годин, стягнуто з Калуського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 32 дні невикористаної в 2014 році чергової відпустки в сумі 5953,83 грн та 7760,08 грн за 1022,2 годин служби понад встановлену тривалість робочого часу та у вихідні і святкові дні в липні 2011 року, в січні-березні, травні, грудні 2012 року, в січні-березні, травні, червні, вересні-грудні 2013 року, в січні-березні 2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування фактичних обставин справи і з порушенням норм матеріального права і просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, зазначає, що відповідно до Закону України «Про відпустки» має право на виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 25.05.1993 року по 17.04.2014 року проходив службу в органах внутрішніх справ, працював на різних посадах в територіальних органах УМВС України в Івано-Франківській області.

Наказом т.в.о. начальника УМВС України в Івано-Франківській області № 210 о/с від 16.04.2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника міського відділу начальника міліції громадської безпеки Калуського МВ УМВС в Івано-Франківській області за п."б" статті 64 у запас (через хворобу).

16.05.2014 року, 04.07.2014 року, 10.07.2014 року ОСОБА_1 звертався із заявами до відповідачів про те, що при звільненні йому не виплачено грошове утримання та компенсації за невикористані відпустки, за несення служби понад встановлений законодавством робочий час, матеріальну допомогу на оздоровлення і просив провести відповідні нарахування. Однак, станом на час розгляду справи вказані кошти відповідачем позивачу не сплачені.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своєї бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за частину невикористаної в 2014 році чергової відпустки, а також за несення позивачем служби понад встановлену тривалість робочого часу та у вихідні і святкові дні.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення), особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Обчислення середнього заробітку у випадках виплати компенсації за невикористані відпустки врегульовано Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи із виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Згідно пункту 7 вказаного Порядку нарахування компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Пунктом 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, в тому числі, матеріальна допомога та компенсаційні виплати.

Відповідно до пунктів 52, 53 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року. Особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється начальником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого лікарем і начальником (головним лікарем) лікувального закладу. При відкликанні з чергової відпустки невикористана її частина надається, як правило, в поточному році. За бажанням осіб рядового і начальницького складу, невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частина 1 пункту 52 зазначеного Положення у редакції станом на 2011, 2012 роки передбачала, що чергова відпустка має бути надана протягом календарного року кожній особі рядового або начальницького складу. В особливих випадках з дозволу прямого начальника (від начальника управління внутрішніх справ Кримської АРСР, області, м. Києва, йому рівних і вище) невикористана чергова відпустка за минулий рік може бути надана в I кварталі наступного року.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу начальника Калуського МВ УМВС в Івано-Франківській області № 23 о/с від 04.04.2014 року ОСОБА_1 надано чергову відпустку за 2014 рік з 04.04.2014 року по 21.05.2014 року терміном 45 діб, однак 16.04.2014 року позивача звільнено у запас через хворобу (наказ № 210 о/с від 16.04.2014 року). Тобто, в році звільнення в 2014 році позивачем не використано частину чергової відпустки за 2014 рік 32 доби.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Калуського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на користь позивача ОСОБА_1 грошової компенсації за частину невикористаної в 2014 році відпустки в розмірі 5953,83 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача компенсації за невикористані дні чергових відпусток за 2011-2013 роки, оскільки законодавство, яке регулює питання, пов'язані з проходженням служби працівниками органів внутрішніх справ, не передбачає можливості одержання компенсації за дні відпусток, невикористані за попередні періоди.

Посилання апелянта на Закон України «Про відпустки» не взяті апеляційним судом до уваги, оскільки порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються спеціальним законом Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача провести нарахування та виплатити компенсації за несення ним служби понад встановлений законодавством робочий час за період з 08.01.2011 року по 03.04.2014 року та несення служби в слідчо-оперативній групі за 2011-2014 роки колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про міліцію" для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 3.7.4. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 205/14896, підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 3.7.5 Інструкції облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов'язків у період з 22.00 до 06.00. Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час. Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час (пункт 3.7.6 Інструкції).

Відповідно до пунктів 3.7.1- 3.7.3, 3.7.5 Інструкції, служба осіб рядового та начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Згідно пункту 3.7.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці (пункт 3.7.2 Інструкції).

Судом першої інстанції встановлено, що служба ОСОБА_1 в понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні підтверджується наданими відповідачем суду розстановками нарядів, що ідентифікуються Калуським МВ УМВС як графіки нарядів чергувань, які, у відповідності до пункту 3.7.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, свідчать про залучення позивача до понаднормової роботи.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Калуського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області 7760,08 грн. за 1022,2 годин служби понад встановлену тривалість робочого часу та у вихідні і святкові дні в липні 2011 року, в січні-березні, травні, грудні 2012 року, в січні-березні, травні, червні, вересні-грудні 2013 року, в січні-березні 2014 року.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.17.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати (пункт 2.17.3 Інструкції).

Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку (пункт 2.17.4).

Фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення (пункт 2.17.5 Інструкції).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу начальника Калуського МВ УМВС в Івано-Франківській області № 18 о/с від 30.04.2012 року ОСОБА_1 надана невикористана відпустка за 2011 рік з 31.03.2012 року по 17.05.2012 рік, наказом № 38 о/с від 31.05.2012 року позивачу надана чергова відпустка за 2012 рік терміном 48 діб з 04.06.2012 року по 22.07.2012 року. Підставами для надання вказаних відпусток були рапорти позивача від 28.03.2012 року та 30.05.2012 року, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 не звертався до відповідача з вимогою про надання йому матеріальної допомоги на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2011, 2012 роки. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази неможливості скористатися таким правом у вказаний період.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу начальника Калуського МВ УМВС в Івано-Франківській області № 23 о/с від 04.04.2014 року ОСОБА_1 надано чергову відпустку за 2014 рік терміном 45 діб з 04.04.2014 року по 21.05.2014 року. 03.04.2014 року позивач звернувся з рапортом про надання йому матеріальної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, яку отримав у розмірі посадового окладу в сумі 1150 грн.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині повністю відповідає встановленим обставинам, є обгрунтованим.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо клопотання позивача про повернення сплаченого ним за подання апеляційної скарги як безпідставно сплаченого судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає, що судовий збір не підлягає поверненню, оскільки апелянт не був звільнений від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги (що стверджується і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.05.2015р., яка знаходиться в матеріалах справи) і, крім того, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, що є згідно ст. 94 КАС України підставою для відмови в поверненні судового збору.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі № 809/2305/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді: В.П. Дякович

ОСОБА_2