Справа № 2-а-26/11
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"06" вересня 2011 р. Справа № 2-а-26/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області на постанову Демидівського районного суду Рівненської області від "28" березня 2011 р. у справі № 2-а-26/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

01.02.2011р. ОСОБА_3 звернулася до Демидівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2011 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області задоволено частково. Визнано дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області щодо виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 09 липня 2007р. по 31 грудня 2007р. та з 22 травня 2008р. по 01 лютого 2011р. - неправомірними. Зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007р. по 31 грудня 2007р. та з 22 травня 2008р. по 01 лютого 2011р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції. В апеляційній скарзі зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка є дитиною війни і згідно статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" (надалі Закон N 2195-IV) має право на державну соціальну підтримку, зокрема на доплату до основної пенсії.

Перерахунок і виплата пенсії у відповідності до статті 6 Закону N 2195-IV у спірний період не проводився.

З дня набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 6 зазначеного Закону N 2195-IV, у редакції даного періоду.

Так, відповідно до статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 Закону N 2195-IV на 2007 рік було зупинено статтею 111 ЗУ від 19 грудня 2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього Закону). Проте, Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року були визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік", а тому пенсійний орган зобов'язаний був діяти в межах вимог статті 6 Закону N 2195-IV.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. були внесені зміни до статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до цих змін було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" ЗУ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо внесення змін до ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" визнані неконституційними.

Відповідно до вимог ч.2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення про їх неконституційність.

Верховною Радою України в 2009-2010 роках не приймались закони, якими зупинялась, або іншим чином обмежувалась дія ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", тому законодавчі перешкоди для нарахування позивачу в період 2007-2010 роки щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відсутні.

Слід зазначити, що положення статті 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Тому доводи відповідача про те, що поняття "мінімальна пенсія за віком" застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується дітей війни відповідно до статті 6 Закону N 2195-IV, є помилковими.

Крім того, не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобов'язань, покладених на пенсійні органи законодавством.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначився з нормами матеріального права, які належить застосовувати при вирішенні даної справи.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007р. по 31 липня 2010 року допустився помилки, оскільки не врахував вимоги ст.ст.99, 100 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод, чи інтересів.

Так як виплати пенсій мають щомісячний характер, тому позивач щодо порушення свого права мав бути обізнаним на час отримання пенсії.

Згідно зі ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Виходячи з шестимісячного строку звернення та фактичної дати звернення позивачки до суду (01.02.2011р.), з врахуванням того, що виплата пенсії здійснюється щомісячно, до розгляду підлягають позовні вимоги за період з 01 серпня 2010 року по 01 лютого 2011 року. Позовні вимоги за період з 09 липня 2007р. по 31 липня 2010 року знаходяться поза межами встановленого шестимісячного строку, а тому, з вищеназваних підстав, повинні бути залишені без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 198, 202, 205, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2011 року в частині зобов'язання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату підвищення пенсії ОСОБА_3 за період з 09 липня 2007р. по 31 липня 2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" скасувати та залишити адміністративний позов ОСОБА_3 в цій частині без розгляду.

Викласти резолютивну частину постанови в наступній редакції:

"Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області щодо виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 01 серпня 2010 року по 01 лютого 2011 року - неправомірними.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії за період з 01 серпня 2010 року по 01 лютого 2011 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням виплачених сум".

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Шевченка,27,смт. Демидівка,Демидівський район, Рівненська область,35200

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області вул. Миру, 19,смт. Демидівка,Демидівський район, Рівненська область,35200