Справа № 2а-1259/10/2470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/79070/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Державної податкової служби на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012 по справі № 2а-1259/10/2270

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень, в якому просив визнати проведену Державною податковою інспекцією позапланову перевірку такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, а також скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08.02.2010 № /0/1751 в сумі 13 477,90 грн. за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.03.2010 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012 рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08.02.2010 № /0/1751, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції Державна податкова інспекція до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що фактичною підставою для нарахування Підприємцю фінансових санкцій, відповідно до рішення від 08.02.2010, слугували висновки фахівців державного податкового органу, викладені у акті перевірки господарюючого суб'єкту позивача від 02.02.2010, про порушення Підприємцем вимог п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР), що полягало у реалізації товарів, не облікованих у встановленому законом порядку, на загальну суму 6 738,95 грн.

Суд апеляційної інстанції задовольняючи позов в частині скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання, виходив з того, що на суб'єктів підприємницької діяльності фізичних осіб на спрощеній системі оподаткування не покладено обов'язок щодо здійснення такого обліку товарних запасів та відповідно не може бути покладено і відповідальність за його невиконання.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з вказаним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг); до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Отже, аналіз наведених вище норм вказує на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, проте чітко не визначає самого порядку ведення такого обліку. Виключення становить лише для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Підприємець у 2010 році здійснював діяльність за спрощеною системою оподаткування, що підтверджується Свідоцтвом по сплату єдиного податку з терміном дії протягом 2010 року (а.с. 29) та про що контролюючим органом також було зазначено в акті перевірки від 02.02.2010 (а.с. 18).

Крім того, положення Закону № 265/95-ВР чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказує на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) на ведення такого обліку у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Водночас, покладений на господарюючого суб'єкта обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не включає в себе ведення та зберігання документів обліку, за якими такі товари придбавались, саме в місці реалізації товарів.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду було надано накладну від 09.06.2009, що також спростовує висновок контролюючого органу про допущені Підприємцем порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" щодо не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Отже, в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Державної податкової служби відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012 по справі № 2а-1259/10/2270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко