Справа № 807/2284/14
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 876/10897/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатської області про стягнення заборгованості в сумі 5715429,06 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.07.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування вимоги про сплату боргу № від 29.05.2014 року; скасування рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.05.2014 року; скасування податкових повідомлень-рішень № від 11.04.2014 року, № від 06.06.2014 року, № від 11.04.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем в супереч норм чинного законодавства.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано вимогу про сплату боргу Берегівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № НОМЕР_1 від 29 травня 2014 року. Скасовано рішення про застосування штрафних санкцій Берегівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № НОМЕР_2 від 29 травня 2014 року. Скасовано податкове повідомлення-рішення Берегівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № НОМЕР_3 від 11 квітня 2014 року. Скасовано податкове повідомлення-рішення Берегівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № НОМЕР_4 від 06 червня 2014 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що в порушення п. 138.1 ст. 138 ,п.177.4. ст.177 до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ ФОП ОСОБА_1 завищено валові витрати пов'язані з придбанням ПММ у сумі-76892грн., які не оплачені та включені до валових витрат в порушення п. 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р №2755-У. За рахунок не правильного відображення чистого доходу по місячно та заниженням ФОП ОСОБА_2 доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, відбулося заниження єдиного внеску в сумі -26681,58 грн., за 2013 рік та у сумі-796,02 грн..

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не завищував свої валові витрати та правильно визначив суму своїх податкових зобов'язань, а вимога про сплату єдиного внеску № НОМЕР_1 від 29 травня 2014 року, рішення № НОМЕР_2 від 29 травня 2014 року та № НОМЕР_3 від 11.04.2014 року є необгрунтованими.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що Берегівською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Закарпатській області було проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питання достовірності повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки було складено Акт № 67-1700/НОМЕР_5 від 27.03.2014 року.

Згідно даних вищевказаного акту, позивачем було порушено п. 138.1 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, порушено ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та порядок ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Наказом ДПА від 24.12.2010 року № 1025.

Не погоджуючись з висновками, вказаними в Акті перевірки, ФОП ОСОБА_1 04.04.2014 року було подано заперечення на Акт перевірки.

Листом № 1622/10/17-00 від 10.04.2014 року Берегівська ОДПІ надала відповідь про відмову у задоволенні заперечень на Акт перевірки.

На підставі Акту перевірки Берегівською ОДПІ було прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_3, № НОМЕР_6 від 11.04.2014 року та № 0 від 15.04.2014 року.

У відповідності до п. 56.3. Податкового кодексу України позивач розпочав процедуру адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень та у встановлені строки подав відповідну скаргу до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області.

Головним управлінням Міндоходів у Закарпатській області було 27.05.2014 року скаргу розглянуто та прийнято рішення за вих. № 198/Л/07-16-10-085-47, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 11.04.2014 року, збільшено на 1,38 грн. податок на доходи фізичних осіб та на 1782,29 грн. суму штрафних санкції, відповідно до податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 11.04.2014 року, скасовано податкове повідомлення-рішення № 0 від 15.04.2014 року та зобов'язано Берегівську ОДПІ сформувати та виставити вимогу єдиного внеску та рішення про застосування штрафної санкції.

На підставі рішення Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 27.05.2014 року Берегівською ОДПІ було виставлено вимогу про сплату єдиного внеску № НОМЕР_1 від 29 травня 2014 року та прийнято рішення № НОМЕР_2 від 29 травня 2014 року.

В подальшому, 16.06.2014 року, позивачем було оскаржено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 11.04.2014 року, № НОМЕР_3 від 11.04.2014 року, вимогу про сплату боргу № НОМЕР_1 від 29 травня 2014 року та рішення № НОМЕР_2 від 29 травня 2014 року до Міністерства доходів і зборів України.

Вище зазначену скаргу було залишено без розгляду рішенням Міністерства доходів і зборів України від 27.06.2014 року.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців передбачений ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ (далі - ПКУ).

Згідно із п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтвердженні витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно із розділом III ПК України.

Згідно із п. 138.1 ст. 138 розділу III ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, п. 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 ПК України.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

При цьому, оскільки виручкою фізичної особи - підприємця вважається дохід, отриманий у грошовій та не грошовій формі, та датою при формуванні загального оподатковуваного доходу є дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок (у касу) або отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів, тобто застосовується касовий метод.

До складу витрат включаються тільки витрати, які пов'язані з отриманням доходу та підтвердженні відповідними документами про їх оплату.

При перевірці валових витрат встановлено , що ФОП ОСОБА_1 1.1, відніс до валових витрат витрати , які не пов'язані з отриманням доходу, а саме при проведені аналізу витрат встановлено, що відповідно до книги обліку доходів а витрат №142 ФОП ОСОБА_1 встановлено приріст товарних залишків на кінець року у сумі - 17981,00 грн..

Кредиторська заборгованість станом на 01.01.2012року складала у сумі - 180383грн., 01.01.2013 року складала - 348218грн. Приріст кредиторської заборгованості у сумі - 167835грн.

За результатами перевірки визначено фактичні витрати за 2012рік складають у сумі 5052878 + 20239 = 5073117 або придбані товари 5220713 мінус приріст кредиторської - 167835 грн.; дебіторську заборгованість 20239 = 5073117грн..

Таким чином в порушення п. 138.1 ст. 138 ,п.177.4. ст.177 до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ ФОП ОСОБА_1 завищено валові витрати пов'язані з придбанням ПММ у сумі-76892грн., які не оплачені та включені до валових витрат в порушення п. 177.4. ст. 177І1одаткового кодексу України від 02.12.2010р №2755-У.

Авансові платежі у сумі 16080 грн. були повернуті ФОП ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення №159 від 27.03.2013 року то за результатами перевірки донараховано податку з доходів від підприємницької діяльності у сумі - 7128,80 грн..

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, за порушення п. 138.1 ст. 138 п.177.2. п. 177.4 ст. 177 ПК України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ ФОП ОСОБА_1 донараховано додатку з доходів від підприємницької діяльності у сумі - 7128,80 грн..

Що стосується достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок колегія суддів зазначає наступне.

За період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 задекларовано доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок за 2012 рік в сумі - 17100,00 грн. за 2012рік у сумі -3408грн.. Проведеною перевіркою встановлено його заниження в сумі 76822,0 грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України від 08.07.2010р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є - фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України від 08.07.2010р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті 7 розділу III Закону України від 08.07.2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено: єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у и лкті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону України від 08.07.2010р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 3 статті 7 Закону України від 08.07.2010р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що нарахувань,, єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до частини 4 пункту 1 статті 1 Закону України від 08.07.2010р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок. Відповідно до частини 2 п.4.2 р.ІУ «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» сума єдиного внеску» не може буди меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць , у якому отримано дохід ( прибуток).

За рахунок не правильного відображення чистого доходу по місячно та заниженням ФОП ОСОБА_2 доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, відбулося заниження єдиного внеску в сумі -26681,58 грн., за 2013 рік та у сумі-796,02 грн.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатської області задовольнити, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі №807/2284/14 скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_3