Справа № 2а-3356/10
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 р. Справа № 31684/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого Довгополова О.М.,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.,

при секретарі судового засідання Грицані З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Волочиському районі Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-Агро-К» до Державної податкової інспекції у Волочиському районі Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА

У травні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення: № /0 від 11.11.2009 року, № /1 від 11.12.2009 року, № /2 від 17.02.2010 року та № /3 від 11.05.2010 року. Вимоги обґрунтовані неправильністю висновку податкового органу щодо оподаткування операції з передачі майна від позивача до ТОВ «Волочиськ-агро» згідно з передавальним актом за правилами, встановленими в останньому абзаці підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 168/97-ВР). Крім того, позивачем заперечувалося нарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість у звязку з реалізацією покупної продукції на харчування, іншої продукції та безоплатної передачі.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року позов задоволено частково. Установивши, що позивачем не було порушено вимог останнього абзацу підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР, оспорювані податкові повідомлення-рішення визнано протиправними та скасовано у частині визначення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 551289,00 грн. (367526,00 грн. основного платежу та 183763,0 грн. штрафних (фінансових) санкцій). У решті позову відмовлено з урахуванням визнання представником позивача допущених позивачем порушень пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону № 168/97-ВР при здійсненні операцій з реалізацій покупної продукції на харчування, іншої продукції та безоплатної передачі.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову скасувати, відмовивши у позові повністю. Вимоги обґрунтовані порушенням позивачем вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР у звязку з невідображенням показників податкового обліку в декларації з податку на додану вартість за червень місяць 2009 року за рахунок проведення операції, яка не є обєктом оподаткування.

У запереченнях позивач просить залишити скаргу відповідача без задоволення, а постанову без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, враховуючи наступне.

Унаслідок проведеної відповідачем перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2006 року по 14.10.2009 року встановлено порушення, зокрема, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР, у результаті чого занижено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 378211,00 грн.

На підставі наведеного відповідачем складено акт перевірки № 1336/23/33419094 від 29.10.2009 року та прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.11.2009 року, яке за наслідками адміністративного оскарження залишено без змін, а скарги позивача без задоволення, у звязку з чим відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: № /1 від 11.12.2009 року, № /2 від 17.02.2010 року та № /3 від 11.05.2010 року, якими визначено таку саму, як і у первинному податковому повідомленні-рішенні, суму податкового зобовязання з податку на додану вартість.

З урахуванням визнання представником позивача порушення позивачем пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону № 168/97-ВР при реалізації покупної продукції на харчування, іншої продукції та безоплатної передачі у звязку з невключенням 10685,00 грн. до складу податкового зобовязання з податку на додану вартість, підтвердження вказаних порушень іншими матеріалами справи, колегія суддів вважає обґрунтованою відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Висновок відповідача про заниження позивачем 367526,00 грн. податку на додану вартість ґрунтується на порушенні вимог останнього абзацу підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР, оскільки, як вважає податковий орган, операція з передачі позивачем майна ТОВ «Волочиськ-агро» згідно з передавальним актом не є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 3.2.8 пункту 3.2 статті 3 цього Закону.

З таким висновком відповідача обґрунтовано не погодився суд першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Нива-Агро-К» № 1012009 від 10.01.2009 року прийнято рішення про припинення діяльності цього товариства шляхом його приєднання до ТОВ «Волочиськ-агро».

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Нива-Агро-К» № 13 від 11.05.2009 року затверджено передавальний акт, відповідно до якого позивач передає, а ТОВ «Волочиськ-агро» - приймає його майно.

За таких обставин мала місце реорганізація позивача у спосіб його приєднання та відповідно до частини 3 статті 59 ГК України усі майнові права та обовязки повинні були перейти до ТОВ «Волочиськ-агро».

Згідно з абзацом першим пункту 1.4 статті 1 Закону № 168/97-ВР під поставкою товарів слід розуміти будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Колегія суддів зазначає, що передача майна за передавальним актом від одного субєкта господарювання до іншого у звязку з проведенням реорганізації формально містить ознаки поставки товарів, визначеної Законом № 168/97-ВР, однак специфіка розглядуваних спірних відносин полягає у тому, що передача майна позивачем не повязана з подальшим веденням ним своєї господарської діяльності, а здійснюється з метою виконання вимог закону щодо правонаступництва іншим субєктом господарської діяльності усіх майнових прав та обовязків позивача. Такі дії позивача та ТОВ «Волочиськ-агро», на думку колегії суддів, не є операцією з передачі права власності на майно за компенсацією, ні операцією з безоплатної передачі майна, тобто не є поставкою у розумінні пункту 1.4 статті 1 Закону № 168/97-ВР, а тому висновок податкового органу про необхідність застосування до спірних відносин зазначеного Закону є неправильним.

Правильність і повнота встановлених судом першої інстанції обставин справи з правильним застосуванням норм матеріального права при додержанні процесуальних правових норм є підставою для залишення постанови суду без змін.

Доводи відповідача не спростовують висновків суду, у звязку з чим його скарга не задовольняється.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205 ч. 1 п. 6, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Волочиському районі Хмельницької області залишити без задоволення, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року у справі № 2-а-3356/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2011 року.