Справа № 2а/2470/2177/11
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2011-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12:32год. 18 жовтня 2011 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/2177/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Маренича І.В.

секретаря судового засідання Граматовича М.І

за участю

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області про про виконання вимог КРУ в Чернівецькій області від 25.06.2011 року №24-08-14-17/4134, -

ВСТАНОВИВ:

Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області (позивача) звернулося з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області (відповідача) про виконання вимог від 25.06.2011 року №24-08-14-17/4134, щодо:

- забезпечення відшкодування незаконно виплачених щомісячних премій суддям на загальну суму 49831,24 грн. та відкоригування внесків до державних цільових фондів в сумі 18088,74 грн.;

- виплати завищеного грошового утримання окремим суддям в сумі 44848,11 грн.;

- зайво виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань на загальну суму 4616,25 грн. та відкоригування внесків до державних цільових фондів в сумі 1675,69 грн.;

- відшкодування коштів зайво сплачених внаслідок завищення обсягів та вартості виконаних робіт по реконструкції будівлі та вивезенню будівельного сміття на загальну суму 6861,26 грн.

Позов обґрунтовується тим, що працівниками позивача в ході проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області за 2009-2010 роки та завершений період 2011 року встановлено ряд порушень та недоліків, які зафіксовані в акті ревізії від 20.05.2011 року № 24-08/143, зокрема.

Встановлено, що проведеною ревізією нарахування та виплати щомісячних премій суддям встановлено, в порушення ч. 1 п. 2 Постанови Кабміну України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.05р. №865 (далі Постанова №865) у 2009-2010 роках та січні квітні 2011 року при нарахуванні та виплаті щомісячних премій суддям, їх загальний розмір перевищував 100% посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційних клас, в той час, як Постановою №865 передбачено граничний розмір преміювання до 100% посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас. Внаслідок зазначеного вище порушення, допущено зайву виплату премій на загальну суму 49831,24 грн., і як наслідок зайво перераховано додержавних цільових фондів внесків у сумі 18088,74 грн.. Крім того, окремим суддям., які досягли пенсійного віку та отримують щомісячне грошове утримання, однак продовжують працювати на посадах суддів, було включено зазначені вище розміри премій до щомісячного грошового утримання на загальну суму 44848,11 грн.

Крім того, в ході проведення ревізії дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань встановлено. Що в 2009-1010 роках в порушення п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджено постановою Кабміну України від 08.02.95р. №100 (далі - Постанова №100) при обчислені середньої заробітної плати для розрахунку матеріальної допомоги, до середнього заробітку включалась нарахована та виплачена індексація за місяці які входили до розрахункового періоду, в той час, як нормативними документами передбачено, що суми індексації додаються до нарахованої заробітної плати кожного місяця, за які вони здійснюються, і у такому вигляді враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, в наслідок чого по 15 працівникам встановлено переплату коштів у сумі 4616,25 грн., і як наслідок зайво перераховано страхових внесків до державних цільових фондів у сумі 1676,69 грн.

Також, проведеною ревізією видатків на капітальне будівництв, реконструкцію та ремонт, та в ході проведення працівниками позивача зустрічної звірки, було встановлено, що в порушення п. 2.4.1 «Правил визначення вартості будівництва «ДБН Д.1.1.-.1-2000, п 1.14 «Вказівок щодо застосування ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи « РЕКНр ДБН Д1.1-.4.200 ПП ОСОБА_6 завищено обсяги та вартість виконаних робіт по реконструкції будівлі та вивезені будівельного сміття по, що призвело до незаконних видатків на загальну суму 6861,26 грн.

25 червня 2011 року на адресу відповідача було направлено вимогу №24-08-14-17/4134 про усунення виявлених ревізіє недоліків, а саме відшкодувати:

- незаконно виплачені щомісячні премії суддям на загальну суму 49831,24 грн. та відкоригувати внески до державних цільових фондів в сумі 18088,74 грн.;

- завищену виплату грошового утримання окремим суддям в сумі 44848,11 грн.;

- зайво виплачені матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань на загальну суму 4616,25 грн. та відкоригувати внески додержавних цільових фондів сумі 1675,69 грн.;

- кошти зайво сплачені внаслідок завищення обсягів та вартості виконаних робіт по реконструкції будівлі та вивезенню будівельного сміття на загальну суму 6861,26 грн.

Однак відповідач вказівні вимоги не виконав та порушення виявлені ревізією не усунув, а тому позивач просить позов задовольнити та зобовязати відповідача виконати вказані вище вимоги.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені до суду позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні за безпідставністю, посилаючись на свої письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи й проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з наступних підстав.

З 14.02.2011 року по 13.05.2011 року КРУ в Чернівецькій області проведена ревізія фінансово-господарської діяльності територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області.

У ході ревізії, зокрема, встановлено, що територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області було проведено зайві виплати щомісячних премій суддям на загальну суму 49831,24 грн. та відкоригування внесків до державних цільових фондів в сумі 18088,74 грн., завищення виплати грошового утримання окремим суддям в сумі 44848,11 грн., зайвої виплати матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань на загальну суму 4616,25 грн. та відкоригування внесків до державних цільових фондів в сумі 1675,69 грн., відшкодування коштів зайво сплачених внаслідок завищення обсягів та вартості виконаних робіт по реконструкції будівлі та вивезенню будівельного сміття на загальну суму 6861,26 грн.

За результатами ревізії позивач направив відповідачеві вимоги про усунення виявлених ревізією недоліків та порушень від 25.06.2011 року № 24-08-14-17/4134.

Однак, відповідач не виконав вимоги КРУ в Чернівецькій області, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Висновки позивача щодо незаконно виплачених щомісячних премій суддям на загальну суму 49831,24 грн. та відкоригування внесків до державних цільових фондів в сумі 18088,74 грн. є безпідставним та необґрунтованими, оскільки виплата щомісячних премій суддям здійснюється на підставі наказів голів відповідних судів прийнятих на підставі рішень зборів суддів про преміювання суддів

Таким чином. Відповідач є лиши виконавцем наказів та зобов'язаний прийняти їх до виконання і здійснити преміальні виплати у зазначених в наказах розмірах.

Крім того, відповідно до Положення про територіальні управління ДСА України, затвердженого наказом ДСА України від 05.04.2011 року № 82, на територіальне управління ДСА України в Чернівецькій області не покладено обов'язок контролю за правильністю нарахування виплат зазначених в наказів, що надходять на виконання від районних судів області.

Твердження позивача щодо неправомірного включення до середнього заробітку індексація за місяці, які не входили до розрахункового періоду є також безпідставним, так як при здійсненні індексації заробітної плати с відповідач керувалися Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №491-ІУ від 06.02.2003 та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, відповідно до яких індексація заробітної плати проводяться для всіх працівників. Індексують заробітну плату в межах прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб. Для проведення індексації враховують заробітну плату кожного працівника окремо.

Висновки щодо невірного обчислення середньої заробітної плати для розрахунку матеріальної допомоги, який призвів до переплати коштів в сумі 4616,25грн. і як наслідок зайво перераховано страхових внесків до державних цільових фондів у сумі 1675,69 грн., також є безпідставним та необґрунтованими, оскільки для здійснення такого обчислення відповідач, керувався вимогами постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» та постійно при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках включалися: основна заробітна плата; доплати і надбавки; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці, вислугу років.

Безпідставним є також висновок щодо проведення подвійної оплати послуг підприємцю ОСОБА_6, за проведення реконструкції будівлі та вивезення сміття, оскільки між відповідачем та приватним підприємцем ОСОБА_6 було укладено договір підряду, відповідно до якого підрядник приймає на себе зобов'язання виконати роботи по вивозу сміття із будинку по вул. Хотинській, 41 м. Чернівці, а замовник зобов'язується оплатити за виконані роботи.

Договір підряду на вивезення сміття було складено на підставі типового договору, затвердженого КМУ, в якому передбачено всі необхідні умови (зокрема передбачено і вартість доручених підряднику робіт), реквізити, характер робіт тощо.

Підрядник відповідно до укладеного договору виконав свої зобов'язання по вивозу сміття, та у встановленому порядку надав замовнику акти приймання виконаних підрядних робіт. Дані акти було розглянуто та завірено інженером по технічному нагляду ДП «Судовий будівельно-експертний центр» при ДСА України. Замовник до підрядника не мав претензій, тому на підставі договору підряду та актів приймання виконаних робіт було здійснено оплату за вивіз сміття.

ДБН Д. 1.1 -4-2000 передбачає, що сміття при проведенні будівельних робіт спочатку складається на будівельний майданчик, що потребує певних затрат і вже потім вивозиться.

Тому, відповідно до вищевказаного ДБН ДІЛ-4-2000 складання та вивезення будівельного сміття є різними видами робіт (послуг), які в свою чергу потребують окремої оплати.

Крім того, акт виконаних робіт по вивезенню сміття з будинку по вул. Хотинській, 41 м. Чернівці - відповідає вимогам пункту 1.14 «Вказівок щодо застосування ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи» РЕКНр ДБН Д. 1.1 .-4-2000.

Статус державної контрольно-ревізійної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначаються Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» від 26.01.1993 р. № 2939-ХІІ (далі Закон № 2939-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у субєктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Права державної контрольно-ревізійної служби визначено в ст. 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з пунктами 7, 8, 10 якої органам контрольно-ревізійної служби надано право: предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до ст. 15 Закону № 2939-ХІІ законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що ревізуються.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Викладене свідчить про те, що суд, як орган судової влади, повинен діяти у відповідності до Конституції та законів України і захищати порушене право в спосіб, установлений законом.

Зокрема, п. 8 ст. 10 Закону № 2939-ХІІ визначено підстави, з яких контрольно-ревізійна служба має право звертатися до суду, а саме у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, способом захисту порушеного права держави в контексті зазначеної норми Закону є звернення органу Контрольно-ревізійної служби до суду в інтересах держави з відповідним позовом до керівників та інших службових осіб підконтрольних установ, які безпідставно отримали та використали державні активи (кошти).

Пунктом 7 цієї статті Закону № 2939-ХІІ передбачено право КРУ ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (зокрема, й у разі неправильного їх використання під час здійснення господарської діяльності).

Так, п. 9 ст. 10 Закону № 2939-ХІІ передбачено право контрольно-ревізійної служби накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб підконтрольних установ адміністративні стягнення.

Наказом Головного контрольно-ревізійного управління України від 03.03.2008 р. № 113 визначено методичні рекомендації щодо реалізації матеріалів ревізії по окремих видах порушень, виявлених в ході перевірок та встановлено, що органи КРУ мають право застосовувати до порушника фінансові санкції, притягати посадових осіб до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, за наявності підстав для порушення кримінальної справи проти винних осіб, передавати матеріали ревізії до правоохоронних органів, звертатися до суду в інтересах держави в порядку, визначеному п.10 ст. 10 № 2939-ХІІ з позовною заявою, зокрема, про стягнення з підконтрольної установи в дохід відповідного бюджету належної до перерахування суми орендної плати за оренду державного та комунального майна та про зобовязання внести відповідні зміни до договору оренди нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Звертаючись з адміністративним позовом до суду позивач не довів правомірність прийнятого рішення.

З врахуванням встановлених обставин, аналізу вимог законів та підзаконних актів, що регулюють спірні правовідносини суд вважає за необґрунтовані, та такі, що не відповідають вимогам діючих норм обставини на які посилається позивач, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Оскільки судом не встановлено судових витрат відповідача, суд не вирішує питання про стягнення таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу України» і статтями 11, 14, 50, 70, 71, 79, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 23 жовтня 2011 р.

Суддя Маренич І.В.