Справа № 804/10833/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Рябчук О.С. , розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області до Селянського (фермерського) господарства «Лілія» про стягнення заборгованості ,
19 серпня 2015 року Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області (далі - позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Селянського (фермерського) господарства «Лілія» (далі - відповідач) з вимогами про стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Лілія» заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 за період з 01.04.2015 р. по 30.06.2015 р. в сумі 2052,72грн.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено наступне. Відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п.6.1 Інструкції про порядок обчислення сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19.12.2003р. №21-1, на відповідача покладено обовязок відшкодувати витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, відповідач своєчасно не проводить розрахунки з пенсійними фондом, у звязку з чим станом на 01.07.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 2052,72грн. за період квітень-червень 2015 року, в тому числі по Списку №2 2052,72грн. Розрахунки фактичних витрат про розмір щомісячних витрат по пенсіонеру ОСОБА_1 у звязку з виплатою йому пенсії направлено відповідачу. Проте, сума фактичних витрат за спірний період не відшкодована відповідачем. Невиконання підприємством вимог чинного законодавства в межах визначеного строку зумовило звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2015 р. відкрито скорочене провадження у адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2015 р. також зобовязано позивача надати суду докази понесення витрат за спірний період.
Згідно ч. 4 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам-підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом. Копія ухвали суду про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області від 21.08.2015 р. відправлена на адресу відповідача, що зазначена в ЄДРПОУ, та отримана 27.08.2015 р.
Відповідач не надав до суду заперечень проти позову та позов не визнав.
09.09. 2015 р. на адресу суду від позивача надійшли документи на виконання ухвали від 21.08.2015 р.
Згідно пункту 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного. судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Селянське (фермерське) господарство «Лілія» є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області.
Згідно з позовним вимогами за Селянським (фермерським) господарством «Лілія» рахується недоїмка з невідшкодованих сум витрат з виплати та доставки пільгових пенсій за період з 01.04.2015 р. по 31.06.2015 р. в загальній сумі 2052,72грн., з яких:
-2052,72грн. по Списку №2.
Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», загальна сума, що належить до відшкодування відповідачем з витрат на виплату та доставку пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, з квітня, травня, червня 2015 року по пенсіонеру ОСОБА_1 становить 2052,72грн. (684,24грн. щомісячно).
Копії розрахунків направлені керівнику Селянського (фермерського) господарства «Лілія», що підтверджується матеріалами справи.
На підтвердження здійснення у квітні-червні 2015 року виплат пільгової пенсії пенсіонеру-пільговику та понесення у звязку з цим витрат у квітні-червні 2015 року, позивачем надано довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії пенсіонером ОСОБА_1, який знаходяться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області.
На момент звернення до суду та розгляду справи по суті заявлених позовних вимог відповідних проплат, в тому числі часткових, на погашення суми боргу відповідачем не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, в зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначив принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
На підставі п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальник повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.
Абзацом 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до абз. 4, 5 пп. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до п. 6.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році; 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році; 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році; 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році; 70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році; 80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році; 90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році; 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.
Згідно п. 6.4. Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Відповідно до п. 6.8. Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Позиції про необхідність стягнення з підприємств заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій дотримується Верховний суд України, зокрема ця позиція викладена у рішенні від 02.09.2008 року по справі № 21-841во08,у постановах від 5 червня 2012 року № 21-167а12 та 25 вересня 2012 року № 21-251а12, від 11 лютого 2014 року № 21-471а13.
Згідно з ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Законодавець чітко визначив, що із набранням 01 січня 2004 року чинності Законом № 1058-IV витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» та «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за Списком № 1, та № 2 покриваються підприємствами та організаціями.
Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених Пенсійним Фондом України після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.
Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону № 1788-XII.
Отже, відповідно до вимог чинного законодавства Селянське (фермерське) господарство «Лілія» покладено обовязок здійснювати відшкодування органам Пенсійного фонду України фактичних витрат та виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку №2.
Факт невиконання вищезазначених норм за період квітень-червень 2015 року не спростований відповідачем.
Направлення відповідачу розрахунків фактичних витрат з квітня, травня, червня 2015 року із зазначенням щомісячної суми відшкодування витрат по доставці та виплаті пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.
Матеріалами справи також підтверджено понесення пенсійним фондом у спірному періоді фактичних витрат у звязку виплатою пільгової пенсії пенсіонеру ОСОБА_1
Отже, заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період квітень-червень 2015 р., з урахуванням відсутності доказів погашення такого зобовязання, складає 2052,72грн.
За таких обставин, позивачем здійснено усі передбачені чинним законодавством дії, що передують стягненню суми боргу в судовому порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області про стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Лілія» 2052,72грн. фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період квітень-червень 2015 р. є обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області до Селянського (фермерського) господарства «Лілія» про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.
Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 10.09.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник суддіОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_3