Справа № 2а-290
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-290
Головуючий у 1-й інстанції: Дармограй І.І.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області на постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "16" травня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 16.05.2011р. задовольнити частково. Визнано дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_4 коштів не у відповідності до вимог ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними. Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_4 різницю в отриманих коштів, передбачених ст.37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 07.10.2010 року по 31.03.2011 року.

В апеляційній скарзі УПСЗН посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нове рішення - яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Позивачка є особою, що постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю та є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Вона отримує допомогу, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ, але у розмірах, встановлених постановою КМУ від 26.07.1996 р. № 836.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати, як величину кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри такої доплати в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати застосуванню підлягає саме ст.37 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Ці кошти мають бути виплачені ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області згідно із Порядком використання коштів державного бюджету для використання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 20.09.2005 р. № 936.

Разом із цим, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь ОСОБА_4 різницю неотриманої грошової допомоги, залишивши поза увагою наступне.

Згідно положень статей 21, 105, 262 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю, тобто, адміністративний суд визнає дії суб'єкта владних повноважень незаконними (протиправними) і зобов'язує відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до Закону, а не ухвалює рішення про стягнення визначених сум. Тому, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з УПСЗН на користь позивача різниці неотриманої грошової допомоги слід скасувати, зазначивши про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 різниці в отриманих коштах, що передбачено ст.37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 07.10.2010 року по 31.03.2011 року.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від 16 травня 2011 року в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_4 різницю в отриманих коштів, передбачених ст.37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 07.10.2010 року по 31.03.2011 року - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 різницю в отриманих коштах, виплата яких передбачена ст.37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 07.10.2010 року по 31.03.2011 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Добровольського, 34,смт.Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11200

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області вул.Шевченка, 2,смт. Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11202