Справа № 819/3120/14-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Справа № 876/1939/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Глушко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Омеляновська Л.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Бережанської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року у справі за позовом Бережанської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини до Державної фінансової інспекції в Тернопільській області про визнання незаконними та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Бережанська міжрайонна державна лабораторія ветеринарної медицини 22.12.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Тернопільській області про визнання незаконними та скасування пунктів №3,№4,№5 вимоги.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасувати п.5 вимоги від 11.07.2014 року №19-21-13-14/506 Теребовлянської міжрайонної державної фінансової інспекції «Про усунення порушень, виявлених ревізією Бережанської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини». В решті частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Бережанська міжрайонна державна лабораторія ветеринарної медицини подала апеляційну скаргу. В якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю, скасувавши пункт 3 вимоги від 11.07.2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до п. 1.1.5.2 плану роботи Державної фінансової інспекції в Тернопільській області на II квартал 2014 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Бережанської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 року по 01.05.2014 року, якою виявлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії від 18.06.2014 року №21-22/79.

За результатами проведеної Ревізії встановлено, що в порушення п. 2 ч. 3 ст. 13 та ч. 4 ст. 23 Бюджетного кодексу України, п. п. 5, 23, 46, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 (зі змінами та доповненнями) працівникам Лабораторії виплачувались за рахунок загального фонду одноразові премії, які повинні виплачуватися за рахунок коштів спеціального фонду.

Внаслідок зазначеного в період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року допущено покриття витрат спеціального фонду за рахунок коштів загального фонду, а саме нанесено матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на загальну суму на суму 31243,40 грн., які перерахувати із спеціального фонду: - в дохід державного бюджету на рахунок 0003; назва одержувача - УДКСУ у Бережанському районі, код одержувача - 37737751; назва банку: ГУДКСУ в Тернопільській області, МФО 838012; код платежу - 21080500, призначення платежу «Інші надходження».

Так перевіркою дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті працівникам допомог, премій, інших заохочувальних та компенсаційних витрат за ревізійний період встановлено, що працівникам Бережанської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини проводились одноразові виплати премій (заохочень) до державних професійних свят, а саме: Дня бухгалтера, Дня працівників ветеринарної медицини та Дня працівників сільського господарства. Відповідно до п.3.2 Положень про преміювання та інші соціальні виплати працівникам Бережанської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини, виплата вищевказаних одноразових заохочень повинна була здійснюватися за рахунок спеціального фонду кошторису.

Позивачем проводилось нарахування та виплата вищевказаних премій на загальну суму 33177,40 грн., з яких - 31243,40 гри. із загального фонду та 1934,00 грн. - із спеціального фонду. Таким чином, Лабораторією проведено видатки на оплату одноразових заохочень за рахунок загального фонду на суму 31243,40 грн., чим порушено п.п. 5, 23, 46, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року, №228 (із змінами та доповненнями, далі - Порядок № 228)

За змістом п.п. 5, 26, 46, 49 Порядку № 228, установи мають право брати бюджетні зобов'язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду. Аналогічне за змістом положення положення міститься і в п.2 ч.3 ст. 13 та ч. 4 ст. 23 Бюджетного кодексу України.

11.07.2014 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» відповідачу були пред'явлені обов'язкові до виконання вимоги, оформлені листом «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією» №19-21-13-14/506

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про основні завдання здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/201, визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 цього Закону органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.06.2015 року, в якій встановлено про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 07.07.2015 року в справі № 21-1008а15 висловлена наступна правова позиція. Виявлені в ході ревізії збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обовязки для цієї установи, оскільки обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про скасування пунктів вимоги в частині відшкодування визначених збитків в спорі за позовом підконтрольної установи про визнання такої вимоги протиправної є помилковим, у звязку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бережанської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року у справі №819/3120/14-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлено 24.09.2015 року