Справа № 2а-2212/09
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 р. Справа № 77806/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого: Довгополова О.М.,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,-

ВСТАНОВИЛА

18.08.2009 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання дій відповідача неправомірними, стягнення недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії за період з 2006 року по 2009 рік в сумі 3891,90 та зобовязання нарахувати щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в подальшому при нарахуванні пенсії. При цьому заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2009 року позовні вимоги задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідача щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09.07 по 31.12.2007 року та з 22.05 по 31.12.2008 року, з врахуванням розміру встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року та виплаченої надбавки, встановленої для учасників війни. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач, у скарзі покликаючись на неправильне застосування статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», просить постанову скасувати, відмовивши в позові.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи наявність вищевказаних умов, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195 (далі Закон № 2195) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позовні вимоги за 2006 рік задоволенню не підлягають, оскільки положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» на поточний рік було зупинено дію статті 6 Закону № 2195.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону № 2195, з урахуванням статті 111 цього Закону, з 09.07.2007 року дію статті 6 Закону № 2195 відновлено.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, яким внесено зміни до статті 6 Закону № 2195, а тому з 22.05.2008 року дію статті 6 Закону № 2195 відновлено.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами 1, 2 статті 100 цього Кодексу пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи пропущення позивачем річного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, наполягання відповідача на відмові у позові на цій підставі, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за періоди з 09.07 по 31.12.2007 року та з 22.05 по 17.08.2008 року.

Неврахування наведеного є підставою для скасування постанови суду.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню з 18.08.2008 року.

Позовні вимоги за періоди до 09.07.2007 року та до 22.05.2008 року у межах цих років задоволенню не підлягають, так як відповідач керувався чинними на той час положеннями Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому його дії є правомірними.

Суд першої інстанції безпідставно обмежив кінцевою датою період нарахування та виплати позивачу підвищення пенсії, оскільки, враховуючи позовні вимоги та відсутність з 01.01.2009 року обмежень щодо здійснення виплат згідно зі статтею 6 Закону № 2195, - позовні вимоги підлягають задоволенню у частині нарахування та виплати підвищення до пенсії починаючи з 18 серпня 2008 року до внесення змін в законодавство, що регулює спірні правовідносини.

Позовна вимога про зобовязання відповідача стягнути конкретні суми спірних виплат задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а тому захист такого порушеного права полягає у зобовязанні відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України судовому захисту не підлягає позовна вимога щодо зобовязання відповідача здійснювати подальшу виплату перерахованої пенсії, оскільки така не стосується спірних відносин, а носить перспективний, на думку позивача - ймовірний протиправний характер поведінки відповідача у відносинах із позивачем, у яких право останнього не є порушеним.

Керуючись статтями 195,197 ч. 1 п. 2, ст.ст. 198, 202 п. 4, 205 ч. 2,ст.ст. 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області задовольнити частково, постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2009 року у справі № 2-а-2212/09 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково. Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Кременецькому районі Тернопільської області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії з 18.08.2008 року. Зобов'язати відповідача нараховувати і виплачувати на користь позивача підвищення до пенсії (30% мінімальної пенсії за віком) відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 18.08.2008 року, з урахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_2