Справа № 2-а-212/10
Суддя: Кочура О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
Справа № 2-А-212/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку скороченого провадження)

18 листопада 2010 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Кочура О.О.,

розглянувши в порядку порядку скороченого провадження адміністративну спразу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Новгород- Сіверському районі Чернігівської області

про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»

Керуючись ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 11, 49, 51, 99, 100 158-163. 183" Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

09 листопада 2010 року ОСОБА_1, звернулась до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що вона є дитиною війни та згідно зі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, дія якої не була зупинена жодним законом, тому просить визнати дії відповідача щодо нарахування і виплати їй державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 08.05.2010 року по теперішній час неправомірними та зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі нарахувати та виплатити їй невиплачену державну соціальну допомогу за вказаний період.

12 листопада 2010 року від Управління Пенсійного фонду України в Новгород- Сіверському районі надійшло письмове заперечення проти позову, в якому вони просять відмовити в позові повністю за необґрунтованістю позовних вимог.

Суть заперечень проти позову зводиться до того, що позивачка для розрахунку оскаржуваного підвищення помилково використовує розмір мінімальної пенсії за віком, визначений в ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим законом. Вказується, що враховуючи, що зміни до Державних бюджетів України на 2009-2010 р.р. щодо виділення додаткових коштів на фінансування виплат, зазначених в позові не вносились, їх дії у разі призначення та виплати позивачу підвищення до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни суперечили б вимогам ст. 95 Конституції України, ст. 23 Бюджетного кодексу України та законів про Державні бюджети на відповідні роки. Крім того, наголошують, що Конституційний Суд України встановив наявність прогалин у законодавчому врегулюванні виплат дітям війни.

Оскільки сторони в судове засідання не явились, в адміністративному позові та в запереченнях відповідача на нього містяться клопотання позивачки та відповідача про розгляд справи у їх відсутність, суд виходячи з положень ч. 4 ст. 122 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши доводи адміністративного позову, та заперечення відповідача проти нього, інші матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась 15 січня 1942 року і є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом.

Відповідно чинної редакції ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна социальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Верховною Радою України в 2010 р не приймались закони. якими зупинялась на 2010 р. дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», або іншим чином обмежувалась її дія.

Суд погоджується з позивачкою пре те що для визнаяення розміру надбавки .до пенсії за ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосуванню абзац 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» який передбачає, який передбачає, що мінімальний розмір пенсії віком наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Заперечення Управління Пенсійного фонду України у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області стосовно неможливості застосування ч. 1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування для визначення розміру надбавки до пенсії за ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не можуть братись до уваги, оскільки положення ч.3 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування поняття мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших повязаних з ним пенсій чи доплат.

Заперечення Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверськси районі Чернігівської області стосовно правильності дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, на думку суду, є не обґрунтованим і не може бути прийнято до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню Пенсійного Фонду України Новгород-Сіверському районі Чернігівської області на виконання покладених на нього обовязків у даній справі виходять за межі заявлених вимог. Крім того, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням коштів, яке базується з спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність з бюджетних асигнувань (рішення Європейське суду з рпав людини у справі Кечко проти України).

Безпідставними є також заперечення Управління пенсійного Фонду України у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області на можливість нецільового використання коштів Управління, оскільки відповідно до статті 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, здійснюється за рахунок Державного бюджету бюджету а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України.

Крім того, суд враховує, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (ч.2 ст.22 Конституції) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або з внесенні змін до чинних законів (ч.3 ст.22 Основного Закону). У Рішенні Конституційного Суду України від 2 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельним ділянками) зазначено, що згідно зі статтею 22 Конституції конституційні права свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ч.2), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягів існуючих прав і свобод (ч. 3). Скасування конституційних прав і свобод це офіційна (юридична або фактична) ліквідація.

Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливе необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутність властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загаданими Загальновизнаним правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бут порушена.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративної судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Констатуй України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надав Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт який має вишу юридичну силу.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, суд вважає, за необхідне позов задовольнити частково, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області провести перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням її підвищення за період з 18.05.2010 по 18.11.2010 року.

Таким чином, суд знаходить, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини за період з 18.05.2010 р. по 18.11.10 р., тому його дії щодо відмови нарахувати і виплатити пенсію позивачці, як дитині війни, з урахуванням її підвищення на ЗО % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18.05.2010р. по 18.11. 2010 р. слід визнати протиправними.

Враховуючи те, що за змістом ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, в разі визнання дій протиправними, суд повинен відповідача зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням її підвищення відповідно до закону.

З Державного бюджету України на користь позивачки слід стягнути 3 грн. 40 коп. у відшкодування судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.б Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 11, 21, 49, 51, 99, 100, 105, 122, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області в частині визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області щодо відмови нарахувати і виплатити пенсію ОСОБА_1, як дитині війни, з урахуванням її підвищення на ЗО % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18 травня 2010 року по 18 листопада 2010 року - протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1, як дитині війни, з урахуванням її підвищення на ЗО % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18 травня 2010 року по 18 листопада 2010 року, з урахуванням фактично виплачених коштів.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. у відшкодування судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.О.Кочура