Справа № 810/869/14-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Київ К/800/58133/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області до ОСОБА_4, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Єкатерина ІІ-ДФ» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області (далі - Інспекція ДАБК у Київській області) пред'явила позов до ОСОБА_4, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Єкатерина ІІ-ДФ» (далі - ТОВ «Єкатерина ІІ-ДФ») про зобов'язання ОСОБА_4 виконати вимоги припису від 07 червня 2013 року № С-0706/2 про зупинення виконання будівельних робіт та демонтаж самовільно побудованих елементів будівлі по вул.Київська, 282 в м.Бровари Київської області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року, у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що 05 червня 2013 року на підставі листа прокуратури Київської області від 03 червня 2013 року, направлення від 5 червня 2013 року посадовою особою Інспекції ДАБК у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ «Єкатерина ІІ-ДФ», що є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 та громадянки ОСОБА_4, що є власником недобудованої будівлі по АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт від 05 червня 2013 року, із якого слідує, що відповідачем без затвердженої проектної документації та документу на право виконання будівельних робіт виконуються будівельні роботи із будівництва кафе-магазину, що є порушенням вимог статей 31, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі висновку акту перевірки Інспекцією ДАБК у Київській області винесено припис від 07 червня 2013 року, яким відповідача зобов'язано зупинити будівельні роботи з будівництва кафе-магазину по АДРЕСА_1 (пункт 1); демонтувати у термін до 08 липня 2013 року стіни другого, першого поверхів, монолітно-бетонне перекриття та підлогу першого поверху, монолітний бетонний стрічковий фундамент між колонами (пункт 2). Цим приписом ОСОБА_4 попереджено, що у разі невиконання пунктів 1-3 вимог припису, Інспекцією ДАБК у Київській області буде подано позов до суду в порядку статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою передбачено порядок і підстави знесення самочинно збудованих об'єктів.

Судами також встановлено, що у червні 2013 року заступник Броварського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Інспекції ДАБК у Київській області до ОСОБА_4 та ТОВ «Єкатерина ІІ-ДФ» про знесення самочинно збудованого приміщення кафе-магазину.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2014 року, у задоволенні позову заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Інспекції ДАБК у Київській області до ОСОБА_4, ТОВ «Єкатерина-ІІ ДФ» про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, відмовлено. Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_4 жодних будівельних робіт з моменту придбання об'єкта незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, не здійснювалось.

15 липня 2013 року з метою перевірки виконання вимог припису від 07 червня 2013 року, Інспекцією ДАБК у Київській області проведено позапланову перевірку, за результатами якої складено акт від 15 липня 2013 року, з якого вбачається, що виконання будівельних робіт на об'єкті по АДРЕСА_1 зупинено. Вимоги пункту 2 припису від 7 червня 2013 року ОСОБА_4 не виконано.

Крім того, судами встановлено, що відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт первісним забудовником - ПП «Дека-Інвест» отримувався, відхилень від норм ДБН по вказаному об'єкту встановлено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, аналізуючи положення статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, зазначив, що чинним законодавством визначено чіткий перелік вимог, які може містити припис, наданий Інспекцією для виконання. Це вимоги щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, або про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства. Чинним законодавством не передбачено зазначення у приписі інших, ніж встановлених у пункті 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вимог.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, компетенція позивача не поширюється на питання щодо демонтажу або знесення самочинно збудованого об'єкту. Рішення про демонтаж або знесення побудови може бути прийнято у судовому порядку під час якого підлягає з'ясуванню, насамперед, питання чи відноситься об'єкт до категорії самочинного будівництва, та інших вимог, визначених статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У даному випадку, припис повинен бути спрямований на усунення порушень вимог законодавства, що може здійснюватись шляхом вчинення дій щодо отримання чи внесення змін до відповідних дозволу та проекту, отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тощо. Тобто право приймати рішення про демонтаж (знесення) надано лише суду і повноваженнями про прийняття таких рішень, зокрема шляхом приписів про знесення, інспекція не наділена.

У випадку, коли особа у добровільному порядку не виконує вимоги припису про усунення порушень, законом встановлено виключний спосіб захисту порушених прав держави та інших осіб у сфері містобудування, що полягає у пред'явленні позову з вимогою знесення самочинного збудованого об'єкта у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». З даних висновків слідує, що демонтажу або знесенню повинно передувати встановлення факту невиконання вимог припису, яким відповідача зобов'язано усунути порушення вимог Закону.

Крім того суд зазначив, що оскільки з акту позапланової перевірки від 15 липня 2013 року вбачається, що виконання будівельних робіт з будівництва кафе-магазину зупинено, вимога виконати припис, пунктом 2 якого зобов'язано здійснити демонтаж недобудови кафе-магазину, є передчасною, позаяк відповідачем пункт 1 припису виконано, будь-які будівельні роботи на об'єкті не ведуться. Водночас відповідачу не було запропоновано відповідно до частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», усунути виявлені порушення.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Частинами 1, 2 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 8 пункту 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439, Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, перепланування та реконструкції (дообладнання) житлового фонду та будівель громадського призначення.

Відповідно до підпунктів 6, 18 пункту 5 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439, Держархбудінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку видавати обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, а також здійснювати претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється, зокрема, за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Відповідно до пунктів 16 та 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Аналогічні за змістом повноваження передбачені також пунктом 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, та підпунктом 6 пункту 5 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Ураховуючи те, що виконання будівельних робіт на спірному об'єкті зупинено, тобто пункт 1 припису від 07 червня 2013 року виконано, у Інспекції ДАБК у Київській області з урахуванням положень пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України повноваження щодо видачі приписів про демонтаж самовільно побудованих елементів будівлі відсутні (пункт 2 припису від 07 червня 2013 року), а є лише повноваження щодо видачі припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт, частиною 1 статті 38 Закону передбачено, що після невиконання припису позивач має право звернутись до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта, тому суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до вірного висновку, відмовивши у задоволенні позову.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення-без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 235 - 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: