Справа № 813/1142/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 р. Справа № 876/6320/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

за участю секретаря Корнієнко О. А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірма "Західтрансбуд" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року по справі № 813/1142/15 за позовом Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірма "Західтрансбуд" про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірма "Західтрансбуд", яким просить стягнути кошти з рахунків відповідача для погашення податкового боргу (із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21 квітня 2015 року) в сумі 512483,26 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнено з банківських рахунків товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірма "Західтрансбуд" до бюджету податковий борг в сумі 512483,26.

З таким рішенням суду не погодився відповідач. Подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивачем не дотримано строку в 60 днів з моменту надіслання податкової вимоги. Крім того зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки така категорія справ повинна розглядатись в спеціальному порядку, передбаченому статтею 183-3 КАС України.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, хоч і був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідача наявна заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами з податку на прибуток, податку на додану вартість та земельного податку з фізичних осіб.

Заборгованість з податку на прибуток на загальну суму 8123,71 грн виникла в звязку з несвоєчасною сплатою самостійно узгодженого шляхом поданням відповідачем податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік зобовязання в сумі 2183 грн та нарахуванням пені на суму боргу.

Заборгованість з податку на додану вартість на загальну суму 502803,65 грн виникла в звязку з несвоєчасною сплатою самостійно узгодженого шляхом поданням відповідачем податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2014 року на суму 4652 грн, за листопад 2014 року на суму 220799,00 грн, за грудень 2014 року на суму 170043 грн; несвоєчасної сплати грошових зобовязань згідно договору розстрочення податкового боргу від 29 січня 2014 року № 5, рішення № 5; договору розстрочення грошових зобов'язань від 30 січня 2014 року № 9, рішення № 9; договору розстрочення грошових зобов'язань від 30 липня 2014 року № 51, рішення № 49; договору розстрочення грошових зобов'язань від 30 вересня 2014 року № 55, рішення № 52; договору розстрочення грошових зобов'язань від 30 жовтня 2014 року № 58, рішення № 54; нарахування пені на суму 719,20 грн.

Заборгованість з земельного податку з юридичних осіб на загальну суму 1555,90 грн. виникла в звязку з несвоєчасною сплатою грошового зобовязання, визначеного податковими повідомленнями рішеннями від 24 грудня 2014 року № на суму 886,94 грн та № НОМЕР_1 на суму 201,75 грн, прийнятими на підставі перевірки № 2037/15-02/30478068 від 11 грудня 2014 року; декларацією з плати за землю за 2014 рік (в якій визначено податкове зобов'язання за грудень 2014 року на суму 739,11 грн); нарахуванням пені в сумі 7,58 грн. Враховуючи часткове погашення боргу на суму 279,48 грн, заборгованість відповідача з земельного податку становить 1555,90 грн.

Позивачем надсилалась відповідачу податкова вимога форми "Ю" № 19-25 від 25 березня 2014 року, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 25 березня 2014 року становить 10306,71 грн, ця податкова вимога скеровувалася відповідачу та була ним отримана 25 березня 2014 року, що підтверджується підписом головного бухгалтера відповідача ОСОБА_2 на самій вимозі.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 вищенаведеного Кодексу, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України зазначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203 розділу V Податок на додану вартість Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 203.1 цієї статті встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податкового боргу органи податкової служби зобов`язані зарахувати кошти що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податку.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з того, сума податкового боргу є узгодженою, а позивачем дотримано процедуру, яка передує зверненню до суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення податкового боргу з відповідача та вважає за необхідне зазначити, що твердження відповідача про неотримання податкової вимоги у встановленому законом порядку є беззмістовним та спростовується наявним в матеріалах справи корінцем податкової вимоги з підписом посадової особи відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірма "Західтрансбуд" залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року по справі № 813/1142/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_3

Повний текст ухвали складено 2 жовтня 2015 року