Справа № 683/1191/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/1191/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Цимбалюк О.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

06 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.,

представника позивача: Рокіцького І.П.,

відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення надлишково виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям,

В С Т А Н О В И В :

постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити постанову суду І інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 26.08.2011, 16.02.2012, 26.09.2014 відповідач зверталась до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

При зверненні ОСОБА_3 надавала документи, необхідні для призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, а саме: заяву про призначення соціальної допомоги, декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, довідку про склад сім'ї та довідку про доходи кожного члена сім'ї.

Рішеннями позивача від 06.09.2011, 17.02.2013 та 15.10.2014 сім'ї відповідачу призначено та виплачено допомогу, що призначається малозабезпеченим сім'ям.

31.03.2015 соціальним інспектором управління соціального захисту населення виявлено, що ОСОБА_3 надала неправдиві відомості, а саме: не вказала про наявність у її чоловіка ОСОБА_4 земельної частки (паю) в розмірі 4,33 га, в зв'язку з чим, на думку позивача, відповідачу безпідставно виплачено кошти в сумі 47616, 18 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним, оскільки сім'я ОСОБА_3 не використовує земельну частку (пай) з поважних причин, не отримує з неї дохід, а тому і не повинна враховувати його до сукупного доходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.28 Постанови Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям" від 24 лютого 2003 року № 250, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального і захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Частиною 1 ст.7 Закону України "Про державну допомогу малозабезпеченим сім'ям" передбачено, що державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї (крім сімей, що складаються лише з дітей та осіб, які досягли 65-річного віку або є інвалідами I та II групи, та сімей, в яких є діти-інваліди) є земельна ділянка площею понад 0,6 га, крім випадків, коли така земельна ділянка з незалежних від сім'ї причин не приносить дохід.

В той же час, згідно ч.2 ст.7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Крім того, відповідно до п.8.5 «Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 №0486/202/524/455/3370, розрахункова сума доходу від земельної частки (паю), виділеної внаслідок розпаювання землі, що не використовується з поважних причин (зокрема внаслідок похилого віку, інвалідності, наявності малолітніх дітей тощо) сім'ями, які складаються з осіб похилого віку, інвалідів, а також багатодітними сім'ями з малолітніми дітьми.

Як вбачається із довідки №23 від 12.03.2015, виданої ТОВ "Енселко Агро", в ОСОБА_4 дійсно є земельна ділянка, яка належить йому на праві власності на підставі Державного акту серії НОМЕР_1 площею 4, 33 га використовується ТОВ "Енселко Агро".

Згідно з копією заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги ОСОБА_3 ніколи не перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, але мають спільних дітей.

Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За приписами ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу та майно набуте за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази, зокрема: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення сторонами спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Також в судовому засіданні ОСОБА_3 зазначила, що з ОСОБА_4 не проживає, але 3 малолітніх дітей записані на його призвіще.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та ведення ними спільного господарства, того що вони були пов'язані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, притаманними сім'ї проживали разом як дружина та чоловік немає. Також доказів, про отримання доходу сім'єю ОСОБА_3 від орендної плати земельної ділянки (паю) ОСОБА_4 суду не надано

Крім цього, як встановлено із матеріалів справи, в сім'ї відповідача є троє малолітніх дітей.

Таким чином, оскільки, на утриманні ОСОБА_3 перебуває троє малолітніх, то її сім'я має право на отримання державної соціальної допомоги, як малозабезпечена сім'я, незалежно від наявності у ОСОБА_4 земельної ділянки площею 4,33 га.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 жовтня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

Совгира Д. І.