Справа № 2а-6474/11/1470
Суддя: Мавродієва М.В.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.10.2011 р. Справа № 2а-6474/11/1470

м.Миколаїв

11:40

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мавродієвої М.В.,

за участю:
секретаря судового засідання: Клець Г.М.,
позивача: не з`явився (подана заява про розгляд справи без участі представника),
представника відповідача: не з`явився (подана заява про розгляд справи без участі представника),
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

доВійськова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

провизнання протиправним та скасування п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №21 від 27.12.2007 в частині приведення у відповідність до вимог законодавства військового звання позивача та поновити її у військовому званні «старший сержант»,
в с т а н о в и в:

06.10.2011 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача (а.с.9). 20.10.2011 аналогічна заява подана представником відповідача (а.с.23).

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2007 №21 в частині приведення у відповідність до вимог законодавства військового звання позивача та поновити її у військовому званні «старший сержант». В обґрунтування своїх вимог зазначає, що пониження у військовому званні чи позбавлення військового звання можливе лише у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного правопорушення або злочину. Відносно позивачки таких стягнень не накладалось, тому п.2 оспорюваного наказу є протиправним.

Відповідач позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

Як вбачається з послужного списку ОСОБА_1 (а.с.17), наказом №239 від 22.11.1993 їй було присвоєно військове звання молодший сержант; наказом №104 від 06.05.1995 військове звання сержант, а наказом №234 від 06.11.1996 військове звання старший сержант.

Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №21 від 27.12.2007 «приведено військові звання у відповідність до чинного законодавства та вимог керівних документів`та військове звання ОСОБА_1 визначено, як рядовий військової служби за контрактом.

12.08.2011 позивачка звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просила скасувати наказ №21 від 27.12.2007, яким її фактично позбавили військового звання «старший сержант».

На вказаному рапорті міститься відмітка командира частини про відмову у його задоволенні, що стало підставою звернення позивачки до суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»№2232-XII від 25.03.1992 (із змінами та доповненнями) (надалі Закон №2232-XII), присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військовому званні військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, здійснюються в порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, положеннями про проходження військової служби громадянами України, положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Згідно п.п.76,77 Указу Президента України «Про положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»№1153/2008 від 10.12.2008, військовослужбовці (крім тих, яким присвоєно первинне військове звання) можуть бути понижені у військовому званні на один ступінь у дисциплінарному порядку. Військовослужбовці можуть бути позбавлені військового звання у зв`язку із засудженням за вчинення злочину, а також у порядку дисциплінарного стягнення. Про позбавлення військовослужбовців військового звання у порядку дисциплінарного стягнення посадові особи, яким надано таке право Дисциплінарним статутом Збройних сил України, видають відповідний наказ.

Стаття 51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, передбачає накладення на сержантів (старшин), військової служби за контрактом такого стягнення як позбавлення сержантського (старшинського) звання (п.п.«з`ст.51), однак вказані дії мають бути вчинені в порядку, визначеному п.п.83-95 Дисциплінарного статуту, шляхом прийняття відповідного рішення.

Як вбачається з пояснень відповідача №2304 від 12.10.2011, за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 дисциплінарні стягнення у вигляді «позбавлення сержантського звання`або «пониження у військовому званні на один ступень`до ОСОБА_1 не застосовувались (а.с.22).

Наказ №21 від 27.12.2007 також не містить посилань на застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень. Викладені у ньому підстави приведення військового звання у відповідність до чинного законодавства та вимог керівних документів, не входять до складу обставин, які могли зумовити позбавлення позивачки сержантського звання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору мають бути відшкодовані позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.11, 71, ч.1 ст.94, ст.ст. 98, 158-163, 254 КАСУ, адміністративний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №21 від 27.12.2007, в частині приведення у відповідність до вимог законодавства військового звання позивача ОСОБА_1 .

3. Поновити ОСОБА_1 у військовому званні «старший сержант».

4. Відшкодувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати у сумі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя М.В. Мавродієва

Постанова оформлена у відповідності до ст.163 КАС України
та підписана суддею 25 жовтня 2011 року.