Справа № 804/7686/15
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/7686/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2015 року

справа № 804/7686/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янський базар" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ДФС України про визнання недійсною податкової консультації від 15.05.14 № 5115/10/04-36-2205-20,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ГУ Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ДФС України про визнання недійсною податкової консультації від 15.05.14 №5115/10/04-36-2205-20 та про зобов’язання надати нову податкову консультацію.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015р. позов задоволено частково. Скасувано податкову консультацію ГУ Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ДФС України від 15.05.14 №5115/10/04-36-2205-20, надану Товариству з обмеженою відповідальністю “Слов’янський базар”. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкову консультацію виходив з того, що оспорювана консультація не відповідає вимогам пп. 14.1.97, пп. 14.1.185 та пп. 14.1.191 ПК України, ст. 2, 3 закону України «Про Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та протирічить нормі ст. 759, 760 ЦК України.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга в якій просить оскаржену постанову скасувати, в задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що операції з передачі в оренду нерухомості є операціями з постачання послуг, а тому консультація є такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засідання представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник позивача щодо задоволення скарги заперечив, у її задоволенні просив відмовити.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, в межах її доводів, задоволенню не підлягає.

Згідно пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Пунктами 52.1, 52.2 статті 52 ПК передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до частини першої пункту 53.3 статті 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Таким чином, наведеним законодавчим приписом передбачено визнання податкової консультації недійсною в судовому порядку у випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач 10.04.2015 звернувся до відповідача із запитом про надання консультації з наступних питань: 1) Чи розповсюджуються норми закону про РРО на суб’єктів підприємницької діяльності власників нерухомого майна, які здійснюють господарську діяльність за КВЕД 70.20.0 “Здавання в оренду власного нерухомого майна” та проводять розрахунки з орендам через касу підприємства обов'язковим оформленням ПКО?; 2) Чи можна такі розрахунки проводити без РРО?. Позивачем зазначено, що товариство здає в оренду власне нерухоме майно; орендну плату отримує готівкою в касу з обов'язковим оформленням ПКО підприємства (а.с.8).

Відповідачем, за вказане звернення була надана податкова консультація від 15.05.2015 №5115/10//04-36-2205-20, в якій контролюючим органом роз’яснено, що підприємство, яке здійснює господарську діяльність по здаванню в оренду власних приміщень, згідно вимог податкового законодавства повинно проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій. Такий висновок зроблений відповідачем з посиланням на ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ( Закон №265) та пп.14.1.185 п.14.1 ст.14 ПКУ. Так, в ст.9 Закону №265 визначено випадки, у разі яких суб’єкти господарювання мають право не застосовувати ПКУ реєстратори розрахункових операцій, та згідно з п.1 не застосовується РРО при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку. На підставі наведених приписів відповідачем зазначено, що надання послуг не підпадає під дію зазначеної статті. Відповідно до вимог пп. 14.1.185 п.14.1 ст.14 ПКУ постачання послуг — будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об’єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об’єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження діяльності. На підставі наведених приписів відповідачем зазначено, що оренда в цілях оподаткування є послугою, тому що вона не підпадає під визначення постачання товарів, яке наведено у ппп.14.1.191 ПКУ.

Саме визначення відповідачем у податковій консультації обов’язку у позивача використовувати РРО з підстав визначення господарської діяльності суб’єкта із здавання в оренду власного нерухомого майна як надання послуги.

За приписами ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб’єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов’язані, зокрема: - проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; - видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов’язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; - щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Отже, суб’єкти господарювання, що здійснюють у т.ч. розрахунки в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані використовувати РРО.

У оскаржені консультації не встановлено, що діяльність позивача, в ході якої приймає готівку, у тому числі здійснює торгівлю, громадського харчування.

Відповідно до п. 1 ст. 9 вказаного Закону, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Таким чином вказані норми свідчать про те, що норми вказаного Закону не дозволяють суб’єктам господарювання, що надають послуги, проводити розрахунки у касах без використання РРО але з оформленням касових ордерів та видачею квитанцій.

Відповідачем не спростовується, що діяльність позивача щодо надання в оренду нерухомості не належить до торгівлі та громадського харчування, проте відповідач наполягає, що ця діяльність належить до послуг.

Відповідно пп. 14.1.185. п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно вимог ст.. 760 ЦК України, предметом договору найма (оренди) є річ, наділена індивідуальними ознаками та яка зберігає і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні.

Предметом договору послуг є послуга, яка використовується у процесі здійснення певної дії або діяльності (ст.. 901 ЦК України).

Таким чином предметом договору про надання послуг та договору оренди (найму) є різні об’єкти цивільного права.

Враховуючи зазначене, колегія суду погоджується з доводами суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно з урахуванням ч. 2 п. 53.3 ст. 53 ПК України, зазначив, що визнання судом такої податкової консультації недійсною (її скасування) є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Таким чином, порушене внаслідок протиправної видачі податкової консультації право платника є відновленим шляхом визнання недійсною (скасування) такої консультації. Оскільки наведене є підставою для надання податковим органом нової консультації, то окреме заявлення позовної вимоги про зобов'язання податкового органу надати нову консультацію не вимагається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янський базар" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ДФС України про визнання недійсною податкової консультації від 15.05.14 № 5115/10/04-36-2205-20,– залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник