Справа № 2а-1314/09
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 р. Справа № 69435/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого: Довгополова О.М.,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 06 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області про зобовязання провести нарахування щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА

13.01.2009 року позивач звернулася до суду з позовом про зобовязання відповідача нарахувати недоплачену як дитині війни щомісячну допомогу до пенсії за 2006 2007 роки у сумі 2733,30 грн. та за 09 місяців 2008 року у сумі 866,70 грн. відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». При цьому заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 06 липня 2009 року позовні вимоги задоволено частково: зобовязано відповідача провести нарахування та виплату позивачеві щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 09.07 по 31.12.2007 року та з 22.05 по 31.12.2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач, у скарзі покликаючись на неправильне застосування статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», просить постанову скасувати, відмовивши в позові.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи наявність вищевказаних умов, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове її задоволення, враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195 (далі Закон № 2195) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог за 2006 рік, оскільки положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» на поточний рік було зупинено дію статті 6 Закону № 2195.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Судом правильно задоволено позовні вимоги за період 09.07-31.12.2007 року, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону № 2195, з урахуванням статті 111 цього Закону, з 09.07.2007 року дію статті 6 Закону № 2195 відновлено.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, яким внесено зміни до статті 6 Закону № 2195, а тому з 22.05.2008 року дію статті 6 Закону № 2195 відновлено. Покликаючись на наведене, суд задовольнив позовні вимоги за період 22.05-31.12.2008 року.

Однак, задовольняючи позовні вимоги за 2008 рік, суд вийшов за межі таких, оскільки відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Оскільки судом не обґрунтовано вимог виходу за межі позовної заяви, така підлягає задоволенню за період з 22 травня по 30 вересня 2008 року (згідно заявлених вимог).

Неврахування наведеного є підставою для скасування постанови суду.

Позовні вимоги за періоди до 09.07.2007 року та до 22.05.2008 року у межах цих років задоволенню не підлягають, так як відповідач керувався чинними на той час положеннями Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому його дії є правомірними.

Відмова у задоволенні позову у частині зобовязання відповідача нарахувати конкретні суми спірних виплат є правильною, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а тому захист такого порушеного права полягає у зобовязанні відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії.

Слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спірна виплата є щомісячною державною соціальною допомогою, а не підвищенням пенсії, як про це зазначено у статті 6 Закону № 2195.

Керуючись статтями 195, 197 ч. 1 п. 2, ст.ст. 198, 202 п. 4, 205 ч. 2,ст.ст. 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області задовольнити частково, постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 06 липня 2009 року у справі № 2-а-1314/09 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково. Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії за періоди з 09.07 по 31.12.2007 року та з 22.05 по 30.09.2008 року. Зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача підвищення до пенсії (30% мінімальної пенсії за віком) відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за періоди з 09.07 по 31.12.2007 року та з 22.05 по 30.09.2008 року, з урахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_2