Справа № 809/3052/14
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 876/10112/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання дій державного виконавця відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції щодо винесення постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №44079573 від 25.07.2014 року, постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №44079573 від 05.08.2014 року, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні №44079573 від 07.09.2014 року, постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №44079573 від 07.09.2014 року протиправними та скасувати дані постанови.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивачка не погоджуючись з даною постановою з підстав неповного з»ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування вимог посилаються на те, що державним виконавцем порушено норми ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» в частині не направлення постанов винесених у виконавчому провадженні №44079573, а також внесення недостовірних відомостей в Акт від 05.08.2014р.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду в справі №346/7868/13-ц, зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні коридором ІІ в будинку 4 по вул.Вагілевича в м.Коломия, шляхом вивільнення приміщення коридору, перенести меблі, передати ключ від вхідних дверей коридору, не чинити перешкод в користуванні горищем, підвалом та комунікаційними системами, стягнуто 500 грн., витрат на правову допомогу та 229,40 грн. судового збору.

30.05.2014 року Коломийським міськрайонним судом було видано виконавчі листи, в тому числі й виконавчий лист щодо зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні коридором 2 в будинку 4 по вул.Вагілевича в м.Коломия, шляхом звільнення приміщення коридору, перенесення звідти меблів.

17.07.2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Микицей В.Д., за вказаними виконавчими листами було відкрито виконавчі провадження за №44079573, №44079859, №44080110, №44080027.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено протиправних дій відповідач та прийнятих ним рішень.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню виходячи з наступного:

При скеруванні головним державним виконавцем 18.07.2014 року боржнику ОСОБА_1, постанови про відкриття виконавчих проваджень за №44079573, №44079859, №44080110, №44080027 одним поштовим відправленням з повідомленням про вручення, державним виконавцем не порушено вимог ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, оскільки отримання такого поштового відправлення позивачем підтверджується витягом із електронної форми журналу вихідної кореспонденції, копією поштового конверту, в якому направлялись вказані постанови боржнику та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.50, 55, 61).

Оскільки боржником не виконувалось рішення у межах виконавчого провадження ВП №44079573, то 25.07.2014 року та 05.08.2014 року, то державним виконавцем було винесено постанови про накладення штрафу на позивача (а.с.14,18).

Відповідно до вимог ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Доказів належного виконання рішення суду позивачем не представлено як суду першої, так і апеляційної інстанції, а тому дії відповідача є правомірними.

Щодо постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №44079573 від 07.09.2014 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно вимог частин 1,5 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

07.09.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Микицей В.Д. було винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 680 грн., та стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 грн. (а.с.23).

Щодо покликання апелянта на порушення відповідачем ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки були запрошені як поняті особи, які безпосередньо працюють із виконавцем у відділі ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5 (стажер на посаду державного виконавця у ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції) та ОСОБА_6 (оператор комп'ютерного набору у ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції) не можуть бути підлеглими особами державного виконавця, який вчиняв виконавчі дії в межах виконавчого провадження ВП №44079573, так як він не є керівником даного відділу ДВС, інших підстав підлеглості не встановлено.

Щодо покликання апелянта на порушення державним виконавцем вимоги ст.29 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 680 грн. та стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 грн., винесено 07.09.2014 року у вихідний день (неділю), то суд першої інстанції і з таким висновком погоджується колегія суддів, що заборонено провадження виконавчих дій у вихідний день. Однак, винесення постанов в межах виконавчого провадження не є виконавчими діями, а тому, відповідачем не було допущено порушень згаданої статті.

Разом з тим, приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції не врахував, що згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч.1 ст.181 КАС України).

Ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 12.04.2014р. «Про внесення доповнення до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановами Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року №5, від 14 вересня 2012 року №10 та від 30 вересня 2013 року №14 - при цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України).

Таким чином, заслуговують на увагу покликання апелянта щодо предметної підсудності даного спору, оскільки приймаючи оскаржувану постанову судом першої інстанції порушено ч.2 ст.18 КАС України, якою передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду №2 від 06.03.2008р.)

Згідно ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є частково підставними, враховуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, через що постанова суду підлягає до скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Крім того, при зверненні позивача до адміністративного суду із позовними вимогами майнового характеру, судовий збір сплачується у відповідності до ч.2, 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин), тобто розмір судового збору, повинен становити 1827 гривень. (10 відсотків розміру ставки судового збору). Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Оскільки розмір судового збору, сплачений позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом становить 182,70 гривень, тому слід стягнути з позивача в дохід бюджету решту суми судового збору в розмірі 1644,30 грн.

керуючись ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014р. по справі №809/3052/14 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави суму судового збору в розмірі 1644,30 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець