Справа № 2а-651/09
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 р. Справа № 79486/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.

при секретарі судового засідання: Грицані З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИЛА

03.06.2009 року позивач звернулася до суду з позовом у якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови виплачувати допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та зобовязати відповідача виплачувати щомісячно допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в розмірі не менше від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років за період за 2007 рік та з 01.01.2008 року до досягнення ними трирічного віку.

У запереченні проти позову відповідач просив відмовити у задоволенні такого, покликаючись, зокрема, на дотримання положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік».

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача при відмові у виплаті допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку з 07.11.2007 року по 31.12.2007 року в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років та зобовязано зробити перерахунок з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року і з 07.11.2007 року по 31.12.2007 року і виплатити на користь позивача допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги обгрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача та представника позивача дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є матірю дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебувала у відпустці по догляду за ними до досягнення трирічного віку.

Таким чином, згідно ст. 2 закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ (далі Закон № 2240) позивач мала статус застрахованої особи, а тому допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (далі - допомога) повинна була їй надаватись згідно з цим Законом.

Відповідно до ст.43 Закону № 2240 допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Також, судом було встановлено, що виплата позивачеві такої допомоги по догляду за першою дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за другою дитиною за період з 07.11.2007 року по 31.12.2007 року, здійснювалася у розмірах, менших, ніж передбачено законом.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами 1, 2 статті 100 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи відсутність поважних причин пропущення строку звернення до суду, наполягання відповідача на відмові у позові на цій підставі, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність задоволення позовних вимог за періоди стосовно першої дитини з 09.07 по 31.12.2007 року та з 07.11.2007 року по 31.12.2007 року стосовно другої дитини, та відмову в позові у цій частині.

Судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог з 01.01.2008 року до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що з 1 січня 2008 року дорівнює різниці між 50 відсотками, з 1 січня 2009 року 75 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Дані положення Закону «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 неконституційними не визнані.

Таким чином, право позивача за період з грудня 2008 року по момент звернення до суду першої інстанції порушеним не було, оскільки нарахування та виплата допомоги здійснювалась відповідно до положень закону.

Позовна вимога щодо зобовязання відповідача здійснювати подальшу виплату допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку задоволенню не підлягає, оскільки така не стосується спірних відносин, а носить перспективний, на думку позивача - ймовірний протиправний характер поведінки відповідача у відносинах із позивачем, у яких право останнього не є порушеним, а тому таке право відповідно до частини 1 статті 2 КАС України судовому захисту не підлягає.

Наведене є підставою для скасування постанови та прийняття нової про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись частиною 3 статті 160, 195, 196, ст.ст. 198, 202 п.4, ст. 205 ч. 2, ст.ст. 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області задовольнити, постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2009 року у справі №2-а-651/09 скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_3