Справа № 803/2650/15
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Справа № 803/2650/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Столярчук А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Волинської митниці ДФС про стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 45979,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював в митних органах України на різних посадах, зокрема з 20.04.2010 року по 29.10.2010 року на посаді головного інспектора сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці. 29.10.2010 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі пункту 2 наказу Державної митної служби України (ДМС України) від 28.10.2010 року № 2042-к та наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року у справі № 2а-3196/10/0370 адміністративний позов було задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано пункт 2 наказу ДМС України від 28.10.2010 року № 2042-к, пункти 2, 3, 4 наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к в частині звільнення з митних органів ОСОБА_3, поновлено позивача на посаді головного інспектора сектору митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці з 29.10.2010 року, стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 5956,02 грн. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3048,96 грн. звернуто до негайного виконання.

Проте, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року в частині, допущеній до негайного виконання, відповідачами добровільно виконано не було. Відповідачі затримали виконання судового рішення і поновили позивача на посаді лише наказом ДМС України від 17.10.2012 року № 2174-к та наказом Ягодинської митниці № 910-к від 17.10.2012 року.

18.10.2012 року позивач звільнився із займаної посади за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) на наступний день після його поновлення на роботі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року, стягнуто з Ягодинської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 61281,66 грн.

13.03.2015 року Волинський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 150/2015.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 року, замінено боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року та ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року у справі № 2а-3196/10/0370, а саме Ягодинську митницю Міндоходів на її правонаступника Волинську митницю ДФС.

24.07.2015 року позивач одержав кошти в сумі 61281,66 грн.

Позивач вважає, що Ягодинська митниця Міндоходів повинна була виплатити йому кошти в розмірі 61281,66 грн. у день його звільнення 18.10.2012 року. Оскільки такі кошти не були виплачені своєчасно, тому на підставі статті 116 КЗпП України, статті 34 Закону України «Про оплату праці», статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати» сума компенсації за несвоєчасну виплату середньомісячної заробітної плати при звільненні становить 45979,83 грн.

Позивач просить стягнути з Волинської митниці ДФС на його користь компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 18.10.2012 року по 24.07.2015 року в сумі 45979,83 грн., нараховану на суму боргу 61281,66 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 грн.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 28.09.2015 року № 03-70-10/15-984 (а. с. 32-34) представник відповідача адміністративний позов не визнала та просить відмовити в його задоволенні з огляду на те, що відсутні правові підстави для виплати зазначеної компенсації.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач працював в митних органах України на різних посадах, зокрема з 20.04.2010 року по 29.10.2010 року на посаді головного інспектора сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці. 29.10.2010 року позивача було звільнено із займаної посади згідно із наказом ДМС України від 28.10.2010 року № 2042-к та наказом Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року у справі № 2а-3196/10/0370 адміністративний позов було задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано пункт 2 наказу ДМС України від 28.10.2010 року № 2042-к, пункти 2, 3, 4 наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к в частині звільнення з митних органів ОСОБА_3, поновлено позивача на посаді головного інспектора сектору митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці з 29.10.2010 року, стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 5956,02 грн. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3048,96 грн. звернуто до негайного виконання.

Проте, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року в частині, допущеній до негайного виконання, відповідачами добровільно виконано не було. Відповідачі затримали виконання судового рішення і поновили позивача на посаді лише наказом ДМС України від 17.10.2012 року № 2174-к, та наказом Ягодинської митниці № 910-к від 17.10.2012 року. 18.10.2012 року позивач звільнився із займаної посади за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України на наступний день після його поновлення на роботі.

Зазначені вище фактичні обставини встановлені судом на підставі ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року (а. с. 7-9).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року, стягнуто з Ягодинської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 61281,66 грн. (а. с. 7-11).

13.03.2015 року Волинський окружний адміністративний суд, на виконання ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року про стягнення з Ягодинської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 61281,66 грн., видав виконавчий лист № 150/2015 (а. с. 14).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 року, замінено боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року та ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року у справі № 2а-3196/10/0370, а саме Ягодинську митницю Міндоходів на її правонаступника Волинську митницю ДФС (а. с. 12-13, 57-58).

24.07.2015 року позивач одержав кошти в сумі 61281,66 грн., що підтверджується банківською випискою з картки (а. с. 15).

Згідно із статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З цього слідує, що питання виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення суду про поновлення на роботі вирішує суд, який розглядав спір щодо поновлення на посаді, шляхом постановлення ухвали про виплату середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. При цьому, така виплата носить разовий характер.

Як встановлено судом, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 61281,66 грн. на користь позивача було стягнуто з Ягодинської митниці Міндоходів згідно з ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року, та після набрання чинності цією ухвалою та ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року про заміну сторони виконавчого провадження середній заробіток за час затримки було виплачено позивачу 24.07.2015 року.

Як вказує позивач, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 61281,66 грн. повинен був би виплачений Ягодинською митницею 18.10.2012 року (у день його звільнення з посади), а тому у звязку із його несвоєчасною виплатою на суму боргу 61281,66 грн., за період з 18.10.2012 року по 24.07.2015 року, розрахував компенсацію в розмірі 45979,83 грн. (а. с. 6), яку просить стягнути з відповідача.

На думку суду, відсутні будь-які правові підстави для стягнення на користь позивача коштів в сумі 45979,83 грн., з огляду на таке.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

З цього слідує, що індексації за вказаним Законом підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, які не мають разового характеру, тобто, виплати повинні проводитися на постійній основі.

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (з наступними змінами та доповненнями) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» проводиться лише у випадку затримки грошових доходів громадян, які не мають разового характеру.

Разом з тим, виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за ухвалою суду в порядку статті 236 КЗпП України носить разовий характер.

Відтак, несвоєчасно одержаний дохід у вигляді середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі не підлягає індексації згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та на такий дохід не нараховується компенсація за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Крім того, статтею 236 КЗпП України та іншими нормами цього Кодексу також не передбачено нарахування будь-яких компенсацій у разі несвоєчасної виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

З наведених вище підстав, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації в сумі 45979,83 грн. слід відмовити. При цьому, судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 2500,00 грн. позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Волинської митниці ДФС про стягнення компенсації відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх

Постанова складена у повному обсязі 05 жовтня 2015 року