Справа № 750/6183/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6183/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.08.2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Чернігівській області про:

визнання протиправними дій щодо виплати пенсії в заниженому на 1885 грн. 44 коп. розмірі щомісяця після набрання законної сили постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року;

визнання протиправними дій щодо виплати пенсії в заниженому на 1731,52 грн. розмірі щомісяця після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 року;

зобов'язання поновити порушене право на отримання пенсії в установленому законом розмірі, обчисленому з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 року, шляхом здійснення виплати її поточної пенсії у відповідності до ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» однією загальною сумою;

зобов'язання здійснити виплату сум пенсії, які нараховані у відповідності до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 року та не отримані нею, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. 55 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.08.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та постановити нову про відмову в позові в повному обсязі. Мотивами апеляційної скарги апелянт зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року, яка набрала законної сили 27 вересня 2011 року визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо розрахунку розміру пенсії позивачки без врахування доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, яку вона отримувала відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року та щодо врахування додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці служби, зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року, починаючи з 27.03.2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат.

1 грудня 2011 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Чернігівській області відкрито виконавче провадження № 30147906 по виконанню даного судового рішення.

На виконання розпорядження державного виконавця та рішення суду відповідач в грудні 2011 року здійснив розрахунок пенсії позивача, згідно якого основний розмір пенсії мав становити 5222 грн. 11 коп. (щомісячна недоплата пенсії становила 1885 грн. 44 коп.) та нарахував заборгованість за період з березня 2010 року по 31.12.2011 року в сумі 39898,34 грн.

Незважаючи на вищевикладене, відповідачем заборгованість не виплачувалась і поточну пенсію позивач продовжувала отримувати щомісяця в заниженому на 1885 грн. 44 коп. розмірі. При цьому, сума 1885 грн. 44 коп. щомісяця зараховувалась відповідачем на додаткову відомість, яка на виплату не направлялась і заборгованість щомісяця збільшувалась.

Київським апеляційним адміністративним судом 05.11.2013 року прийнята постанова, яка набрала законної сили 12.11.2013 року, відповідно до якої: визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії позивачки, проведеного на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2012 року № 952, без врахування довідки Державної Податкової Служби в Чернігівській області № 05/645-043 від 25 квітня 2013 року та без врахування перерахунку, проведеного на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року; зобов'язано ГУ ПФУ в Чернігівській області провести з 21 грудня 2012 року перерахунок та виплату пенсії позивачці з врахуванням в грошовому забезпеченні доплати, яку вона отримувала за службу 20 і більше років на посадах слідчих та з урахуванням перерахунку, проведеного ГУПФУ в Чернігівській області на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року.

28 грудня 2013 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Чернігівській області відкрито виконавче провадження № 41368705 по виконанню даного судового рішення.

На виконання вимоги державного виконавця та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 року відповідач здійснив розрахунок пенсії позивачки у відповідності до законодавства, визначивши, що основний розмір пенсії з грудня 2012 року мав становити 5547 грн. 28 коп. та що різниця в пенсії між виплаченою та тою, яка підлягала виплаті з грудня 2012 року, становила щомісяця 1731,52 грн., але, незважаючи на це, пенсію позивачу відповідач виплачує у заниженому розмірі.

Вирішуючи питання щодо правомірності/протиправності дій відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо невиконання зазначених вище судових рішень, які набрали законної сили.

Слід також відмітити, що чинним законодавством передбачено механізм виконання судових рішень, відповідно до якого особа, на користь якої винесене судове рішення подає до органу державної виконавчої служби заяву про виконання рішення з доданими копіями документів, в свою чергу орган ДВС документи обліковує, визначає черговість виконання та передає рішення до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, механізм виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

На виконання зазначеного Закону Кабінетом Міністрів України 03.09.2014 року було прийнято Постанову № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою»

Даний Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Згідно зазначеного порядку заявник (особа, на користь якої винесене судове рішення) подає до органу державної виконавчої служби заяву про виконання рішення з доданими копіями документів, в тому числі рішень суду; орган ДВС документи обліковує, визначає черговість виконання та передає рішення до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Судові рішення дійсно невиконані в повному обсязі, проте це не дає права позивачу на звернення до суду з вимогою фактично здійснити зобов'язання виконання судового рішення у невиконаній відповідачем частині, що не передбачено чинним законодавством, оскільки відбувається дублювання існуючого та такого, що набрало законної сили судового рішення. Питанням виконання судових рішень зобов'язального характеру займаються органи державної виконавчої служби. Отже, в даному випадку позивачем невірно обраний спосіб захисту його порушеного права.

В розрізі наведеного, слід зауважити, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вчинення дій, направлених на виконання згаданих судових рішень є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, зазначеними в даній правовій нормі. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати пенсії в заниженому на 1885 грн. 44 коп. розмірі щомісяця після набрання законної сили постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року, та щодо виплати пенсії в заниженому на 1731,52 грн. розмірі щомісяця після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 року; зобов'язання відповідача здійснити виплату сум пенсії, які нараховані у відповідності до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 року та стягнення коштів, розцінюються судом саме як втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що спірне питання лежить саме в площині примусового виконання постанови суду працівниками державної виконавчої служби та дає право звернення в майбутньому до компетентних органів з вимогою щодо компенсації за тривале невиконання рішення.

При цьому, колегія зазначає, що позивачем було невірно обрано спосіб захисту порушених прав та інтересів, виходячи із імперативних приписів Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентовані приписами Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи слідує, що на виконання зазначених вище судових рішень, які набрали законної сили, було видано виконавчі листи та відкрито виконавчі провадження.

Поряд з цим, ч. 9 ст. 267 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Як встановлено ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені ч. 2 ст. 162 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачкою було подано окремий адміністративний позов, а не заява в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України, що слідує зі змісту позову. Крім того, строк для подачі такої заяви пропущено.

Відповідно до ст. 198, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.08.2015 року - скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.