Справа № 759/6830/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/6830/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ул'яновська О.В Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до УПФУ у Святошинському районі м. Києва про: визнанняя протиправним та скасування рішення №5 89/7-П від 10.04.2015 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років; зобов'язання зарахувати до стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 10.02.1989 року по 07.08.1989 року на посаді державного службовця - секретаря Чернігівського районного народного суду, а також частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 19.05.2000 року по 18.02.2003 року; зобов'язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з моменту звернення із заявою, тобто з 31.03.2015 року,

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та постановити нову про відмову в позові в повному обсязі. Мотивами апеляційної скарги апелянт зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція підтримує таку правову позицію з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2015 р. позивачка звернулася із заявою до відповідача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з наданням необхідних підтверджуючих документів.

Відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи з посиланням на те, що стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» складає 18 років 9 місяців 18 днів.

Вирішуючи питання щодо правомірності такої відмови, колегія суддів виходить з наступного.

В силу приписів ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» до 21 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою.

Пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, та додатку до нього передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота в апараті судів на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишнього СРСР згідно з додатком до Порядку, де зазначено, що період роботи в Міністерствах, відомостях УРСР (включаючи головні управління, що відповідно до затвердженої Урядом структури входили до центрального апарату цих міністерств і відомств) зараховується до стажу державної служби. При цьому, наявність повної вищої освіти або її відсутність для обрахування стажу державної служби вищезазначеним Порядком не передбачено.

З урахуванням змін до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення (з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року) вислуги років не менше 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років. Згідно цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років зараховується час на прокурорських посадах, передбачених ст. 56 цього Закону, в тому числі на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою.

Наказом Головного управління державної служби України від 01.09.1999 року № 65 затверджено Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців (далі - Довідник), який регламентує кваліфікаційні вимоги щодо певних категорій і посад державних службовців. Пунктом 2.5 довідника передбачено, що державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби, з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі), а на посадах керівників структурних підрозділів та їх заступників - обов'язково повну вищу освіту.

Апеляційна інстанція знаходить, що судом першої інстанції правомірно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин та зроблено правильний висновок, що лише після прийняття Головним управлінням державної служби України від 01.09.1999 р. № 65 наказу, яким затверджено Довідник постала вимога щодо обов'язкової наявності вищої освіти у осіб, які займають посади державних службовців.

Разом з тим, ст. 22 Конституції України передбачено недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, а також, враховуючи, що в період 1980-х років суди входили до структури Міністерства юстиції, а тому в період з 10.02.1989 року по 07.08.1989 року, коли позивачка обіймала у Чернігівському районному народному суді посаду державного службовця секретаря суду та секретаря судових засідань, вимоги, щодо обов'язкової наявності вищої освіти у осіб, які займають посади державних службовців не було.

З огляду на зазначене, в матеріалах справи достатньо доказів, що стаж роботи позивачки на посаді державного службовця та у органах прокуратури без врахування відпустки по догляду за дитиною, становить 21 рік, 3 місяці та 14 днів.

Щодо зарахування періоду знаходження позивачки у відпустці по догляду за дитиною, до вислуги років, яка дає право на пенсію, то судом першої інстанції правильно встановлено, що визначальною підставою у цьому випадку є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат. Основними актами, на підставі яких здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України «Про прокуратуру».

Так, ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що до вислуги років, окрім обов'язкових десяти років шести місяців роботи на прокурорсько-слідчих посадах, зараховуються, в тому числі, і частково оплачувані відпустки жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Окрім того, приписи ст. 181 КЗпП України визначають, що відпустка по догляду за дитиною (частково оплачувана відпустка) до досягнення нею трирічного віку зараховується до загального безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, на день звернення позивачки до УПФУ в Святошинському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії, у неї був наявний стаж роботи для нарахування пенсії за вислугу років визначений ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», який становив 22 роки 15 днів, з них: на посаді державного службовця - 5 місяців 28 днів, частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років - 2 роки 8 місяців 29 днів.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. А тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.