Справа № 818/1813/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ К/800/50356/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Сумський авторемонтний завод»
на постановуСумського окружного адміністративного суду від 18.04.2013
та ухвалуХарківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2013
у справі № 818/1813/13-а
за позовомПублічного акціонерного товариства «Сумський авторемонтний завод»
доДержавної податкової інспекції у м. Сумах Державної податкової служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Сумський авторемонтний завод» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № /62443 від 05.12.2012.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2013, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства за квітень-жовтень 2012 року, за результатами якої складено акт № 3902/152/05422065 від 22.11.2012;

- названим актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податкове зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за квітень-жовтень 2012 року на суму 156 910,59 грн.;

- на підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № /62443 від 05.12.2012, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності з юридичних осіб на суму 156 910,59 грн. за основним платежем та на 78 455,3 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та Сумською міською радою укладено договір № 253 від 05.11.1998 на право тимчасового користування землею (в тому числі, на умовах оренди) загальною площею 6,2312 га. Рішеннями сесії Сумської міської ради № 1627-МР від 22.02.2006, № 779-МР від 28.09.2011 вилучено у позивача частину земельних ділянок по проспекту Курському, 26, а саме: площею 0,25 га, яка була передана в користування ТОВ «Суми Петрол»; площею 1,1334 га, яка була передана в користування Міжрегіональній академії управління персоналом; площею 0,8901 га, яка була передана до земель запасу Сумської міської ради.

Позиція відповідача полягає в тому, що позивач в податковій декларації з плати за землю за 2012 рік узгодив податкове зобов'язання по орендній платі за землю в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки по пр. Курському, 26, що призвело до заниження податкового зобов'язання за період, що підлягав перевірці, та занизив об'єкт оподаткування - площу земельної ділянки - на 230 кв. м.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій за встановлених обставин дійшли висновку щодо наявності порушень позивачем вимог податкового законодавства, встановлених актом перевірки, та щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XIII - орендна плата);

За змістом п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Таким чином, диспозиція вказаної норми чітко розрізняє розмір орендної плати, яка визначається договором, та річну суму платежу, яка не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру.

Отже, незалежно від установленого договором розміру орендної плати сума річного платежу не повинна бути меншою від розміру, встановленого чинним законодавством, що регулює дані правовідносини.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції про те, що, оскільки збільшення мінімального розміру орендної плати за землю відбулося не у зв'язку з волевиявленням сторін договору, а у зв'язку зі зміною суми платежу відповідно до закону, то обов'язок сплати земельного податку у новому розмірі виник у позивача незалежно від внесення змін до договорів оренди за ініціативою сторін договору оренди землі.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що матеріалами справи не підтверджено, що Сумською міською радою приймалось рішення про вилучення земельної ділянки площею 230 кв.м. та вносились зміни до договору оренди земельної ділянки, а тому колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів щодо безпідставного заниження позивачем об'єкта оподаткування в періоді, який підлягав перевірці.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумський авторемонтний завод» залишити без задоволення.

2. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2013 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний