Справа № 803/753/15-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 876/5680/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року у справі за позовом Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року позивач Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по сплаті податку з доходів фізичних осіб в сумі 9733 грн. 44 коп. на користь місцевого бюджету Любомльської селищної ради.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету Любомльської селищної ради заборгованості з податку з доходів фізичних осіб в сумі 9733,44 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила відповідач, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням (порушенням) норм матеріального і процесуального права та з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить таку постанову скасувати та прийняти нову. Якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заборгованість за кредитним договором перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" не була прощеною, оскільки зобов'язання по Договору про надання кредиту перед банком не припинялись, у банку залишалося право вимагати повернення несплаченої суми кредиту, банк не приймав рішень щодо припинення моїх зобов'язань за цим кредитним договором шляхом прощення боргу. Таким чином, заборгованість у вигляді пені, списана АТ "Райффайзен Банк Аваль" за рахунок коштів страхового резерву, не є анулюванням заборгованості.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Любомльського відділення Ковельської ОДПІ проведено позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи ОСОБА_1 за період 01.01.2013 року по 01.12.2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №379/1701- від 22.12.2014 року, згідно якого встановлено, що згідно наданих АТ "Райффайзен Банк Аваль" відповідач у 2013 році отримала дохід як додаткове благо, який згідно абзацу "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та підлягає відображенню в податковій декларації про майновий стан і доходи. Відповідачем не включена до загального річного оподатковуваного доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (пенею) у сумі 43717,31 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 7202,54 грн., також в порушення п.49.18. ст.49 Податкового кодексу України не подана декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік. Так, відповідачем фактично отримано дохід як додаткове благо в 2013 році від АТ "Райффайзен Банк Аваль", які нараховані у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання боргу та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1-ДФ за 3 кв. 2013 року, яке було отримане відповідачем особисто 10.09.2013 року.

На підставі матеріалів перевірки Любомльським відділенням Ковельської ОДПІ Головного Управління Міндоходів у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення №000004310 від 05.01.2015 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування на 7202,54 грн. за основним платежем та на 1970,64 грн. за штрафними санкціями, а всього на суму 9173,18 грн.

Вищевказане податкове повідомлення рішення було направлено на адресу відповідача та отримане останнім особисто. В адміністративному чи судовому порядку податкове повідомлення-рішення не оскаржувалось, а тому є чинним.

Крім того, за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання відповідачу нарахована пеня в сумі 560,26 грн., що підтверджується розрахунком пені, обчисленої на виявлені органом ДФС суми занижень податкових зобов'язань.

Згідно із п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Згідно із п. 49.18.4 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідач податок із суми анульованого боргу не сплатила. Як вбачається з розрахунку заборгованості по податках і платежах до бюджету станом на 06.04.2015 року відповідач має податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 9733,44 грн.

Щодо твердження апелянта про те, що заборгованість перед банком відповідно до умов договору анульована та за його рішенням нарахована пеня не є доходом платника податків, який підлягає оподаткуванню в розумінні ПК України, тому не повинна була включатися до річної податкової декларації за 2013 рік, то колегія суддів такі відхиляє, оскільки дані твердження спростовуються пунктом "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Так само хибним є покликання апелянта на те, що згідно з п.3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом, оскільки як слідує з акта перевірки відповідача взагалі не подавалась декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Також відповідно до ст. 59 Податкового боргу України, позивачем здійснено заходи щодо погашення заборгованості шляхом виставлення податкової вимоги форми "Ф" №246-03 від 19.01.2015 року, яка була отримана особисто відповідачем 24.01.2015 року, про що свідчить підпис, проте заборгованість перед бюджетом не погашена.

Згідно п.20.1.19 ст.20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи та стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року у справі № 803/753/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська