Справа № 2а-314/10/0970
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2012-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2012 р. Справа № 28566/10/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Гулида Р.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги приватної фірми «Інвестпроммаркет» та Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2010 року у справі за позовом приватної фірми «Інвестпроммаркет» до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2007 року позивач приватна фірма «Інвестпроммаркет» звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, в якому просив встановлити факт протиправності дій відповідача при проведенні перевірки та прийнятті рішення за її наслідками, скасувати податкове повідомлення-рішення за № /0 від 03.05.2006 року про застосування до позивача штрафу за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання по податку з юридичних осіб власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивач змінив заявлені позовні вимоги та просив скасувати податкове повідомлення-рішення за №/0 від 03.05.2006 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2010 року позов задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Івано-Франківській області за №/0 від 03.05.2006 року в частині застосування до приватної фірми «Інвестпроммаркет» штрафу в розмірі 106,96 грн. за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2004 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржили позивач та відповідач.

Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську вважає твердження суду першої інстанції в частині задоволення заявлених позовних вимог помилковими і такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодаваства. Покликається на механічну помилку в верхній частині акту , так як там повинен бути надпис, що перевірка проводиться в період з 01.01.2004 року по 20.04.2006 року, а не з 01.01.2005 року по 20.04.2006 року. Просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Позивач приватна фірма «Інвестпроммаркет» в поданій апеляційній скарзі просить оскаржувану постанову скасувати.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.1994 року виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради здійснено державну реєстрацію юридичної особи Приватної фірми «Інвестпроммаркет», яку взято на податковий облік як платника податків Державною податковою інспекцією в місті ОСОБА_1.

20.04.2006 року Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську проведено камеральну перевірку своєчасності і повноти сплати в бюджет податків, зборів та інших обовязкових платежів позивачем за період з 01.01.2005 року до 20.04.2006 року.

За результатами проведеної перевірким складено акт перевірки за №17-0-179 від 20.04.2006 року, відповідно до якого виявлено факт несвоєчасної сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за четвертий квартал 2003 року, 2004 рік та три квартали 2005 року в розмірі 444, 46 гривень.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за №/0 від 03.05.2006 року, яким на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» застосовано до позивача штраф за затримку граничного строку понад 90 днів сплати узгодженої суми податкового зобовязання по податку з юридичних осіб власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 50 відсотків такого зобовязання в сумі 222, 24 гривень.

В силу норми ст. 4 Закону України «Про систему оподаткування» платниками податків і зборів (обовязкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обовязок сплачувати податки і збори (обовязкові платежі).

Податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах встановлюється Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) позивач в період з 2002 до 2005 року був платником вищевказаного загальнодержавного податку.

Пунктами 2, 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» платників податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязано подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обовязкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законами терміни.

Статтею 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлений порядок обчислення і сплати податку, у відповідності до вимог частини третьої якої у порядку, визначеному податковими органами, юридичні особи подають за місцем свого знаходження та за місцем постійного базування транспортних засобів до податкових органів у строки, визначені законом для річного звітного періоду, на основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми податку за формою, затвердженою центральним податковим органом України.

Згідно п. «в» пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» для базового (звітного) періоду, що дорівнює календарному року строк подання декларацій визначений протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

В силу дії вказаних норм, позивач як платник податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів юридична особа зобовязаний протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року подати до податкового органу на основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми вказаного податку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розрахунки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003, 2004 та 2005 роки позивач зобовязаний подати протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем вказаних звітних років.

Так зокрема, обовязок подання розрахунків даного податку позивачем виконано в повному обсязі та в строк встановлений законом, а саме розрахунки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003 рік позивачем подано 17.02.2004 року (а.с.6), за 2004 рік 27.01.2005 року (а.с.7), за 2005 рік 18.01.2006 року (а.с.8).

Стаття 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»(в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені строки сплати податку, у відповідності до частини 1 якої податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується юридичними особами - щоквартально рівними частинами до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом.

Відтак, граничним строком сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за перші три квартали 2004 та 2005 років є 15 квітня, 15 липня, 15 жовтня кожного з цих звітних (податкових) років та 15 січня наступного року за четвертий квартал звітних (податкових) років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем обовязок сплачувати належні суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у встановлені законами терміни за третій квартал 2003 року, за 2004 рік та за 2005 рік не виконано, а податкові зобовязання із сплати даного податку за третій квартал 2003 року виконано 03.03.2004 року (а.с.10), за 2004 рік виконано 25.02.2005 року, за 2005 рік 10.03.2006 року (а.с.11), тобто із затримкою граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про несвоєчасність виконання позивачем своїх податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Безпідставними є покликання позивача на підпункт 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якими позивач обґрунтовує своєчасність виконання своїх податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та, у відповідності до яких вважає, що граничним строком сплати зобовязань з вказаного податку є строк протягом десяти днів, наступних за останнім днем граничного строку подання розрахунку даного податку.

Як визначено пунктом1.2 статті1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» - податкове зобовязання - це зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. А згідно з преамбулою Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» - цим Законом встановлюється податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах. Відповідно ст. 5 цього Закону визначені строки сплати цього податку і передбачено що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується юридичними особами - щоквартально рівними частинами до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в спірних правовідносинах є загальним. Перевагу ж мають спеціальні закони. Таким за наведених обставин є Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», положення якого і підлягають застосуванню до спірних правовідносин при визначенні граничного строку виконання позивачем зобовязань з сплати даного податку.

Згідно частини 3 підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податку звільняється від обовязку подавати податкову декларацію за звітний (податковий) період протягом поточного року у разі, якщо його податкові зобовязання були відображені у річній податковій декларації на поточний рік відповідно до закону з питань окремого податку, збору (обовязкового платежу).

Тому застосування до спірних правовідносин статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», якою визначені строки сплати цього податку не суперечить нормам Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а протилежний висновок представника позивача, яким також обґрунтовувались позовні вимоги колегією суддів відхиляється з вищевказаних підстав.

Визначення позивачем у поданих розрахунках податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003, 2004 та 2005 роки граничних строків виконання податкових зобовязань у відповідності до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не звільняє його від виконання обовязків по сплаті вказаного податку у строки визначені статтею 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

Відтак, підставним є висновок Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1 про несвоєчасність виконання Приватною фірмою «Інвестпроммаркет» своїх податкових зобовязань зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за четвертий квартал 2003 року, 2004 та 2005 роки, а також висновок про затримку понад 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання за даним податком в розмірі 444, 46 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, проведена 20.04.2006 року перевірка позивача є камеральною, проведеною на виконання повноважень наданих статтею 11 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні», самою перевіркою визначено період, що підлягає перевірці, а саме з 01.01.2005 року до 20.04.2006 року (а.с.12).

У відповідності до абзацу другого підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

Прийняття рішення про застосування до позивача штрафу за порушення строків сплати податкових зобовязань за четвертий квартал 2003 року та за 2004 рік, що мали місце в період з 2004 році на підставі даних перевірки, проведеної за період з 01.01.2005 року до 20.04.2006 року вчинено відповідачем з порушенням меж наданих повноважень і як наслідок, тягнуть за собою протиправність прийнятого рішення в цій частині.

Виявлення під час проведення вказаної перевірки порушення строків сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за інші періоди ніж ті, що підлягали перевірці у відповідності до статтей 11, 11-1 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні»не позбавляли Державну податкову інспекцію в місті ОСОБА_1 провести перевірки своєчасності і повноти сплати в бюджет податків, зборів та інших обовязкових платежів за відповідні періоди.

Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на відсутність повноважень у старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1Камінської на проведення перевірки позивача з питань своєчасності та повноти сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки посадова особа, якою проведено вказану перевірку у відповідності до пункту 2.1.1 Положення про відділ оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції в місті ОСОБА_1 є повноважною на виконань завдань відділу, одним з яких є організація роботи по справлянню податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що є протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Івано-Франківській області за №/0 від 03.05.2006 року в частині застосування до приватної фірми «Інвестпроммаркет» штрафу в розмірі 106, 96 гривень за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2004 року, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим є правомірним оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині застосування до приватної фірми «Інвестпроммаркет» штрафу за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2005 року з огляду на вищевказані висновки суду про несвоєчасність виконання позивачем своїх податкових зобовязань з сплати даного податку за 2005 рік.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»(в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) недоїмки по податку, а також суми штрафів, пеня стягуються з платників податку згідно з законодавством. Зазначена норма є загальною. Спеціальною нормою, якою встановлена відповідальність за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань є п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яка і підлягає застосуванню до спірних правовідносин при вирішенні питання про застосування штрафу за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Вищезазначеною спеціальною нормою встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання такий платник податку зобовязаний сплатити штраф у розмірі пятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Bідповідачем до позивача оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням застосовано штраф на підставі підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Bідповідачем дотримано під час прийняття оспорюваного рішення приписів підпункту 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

За змістом вказаної норми податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобовязань платника податків у випадках визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Пунктом 17.3 статті 17 цього Закону встановлено, що сплата (стягнення) штрафних санкцій передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження цих сум.

Оскільки сума штрафних санкцій за змістом Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» є складовою податкового зобовязання, то на штрафні санкції поширюється строк давності, встановлений пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 вказаного Закону.

Оскільки за змістом пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» початок перебігу строку давності повязаний фактично з днем порушення платником податкового законодавства внаслідок декларування заниженої суми податкового зобовязання, а п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 цього Закону диференціює розмір штрафу в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобовязання, перебіг строку давності для визначення суми податкового зобовязання із штрафу, передбаченого цією правовою нормою, починається з дня, наступного за днем сплати узгодженої суми податкового зобовязання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем фактично сплачені відповідні суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2005 року відповідно до платіжного доручення за №31 10.03.2006 року. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення за №/0 прийняте 03.05.2006 року, тобто через 54 дні після виконання позивачем своїх податкових зобовязань.

Таким чином, 1095-денний термін з дати внесення позивачем плати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2005 року на момент прийняття оскаржуваного рішення не сплинув.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності застосування Державною податковою інспекцією до Приватної фірми «Інвестпроммаркет» штрафу в розмірі 106,96 грн. за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобовязань із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2004 року, а позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Івано-Франківській області за № /0 від 03.05.2006 року в цій частині такими, що підлягають до задоволення, в решті позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи поданих апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу приватної фірми «Інвестпроммаркет» та апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2010 року у справі № 2а-314/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя Р.М. Гулид

суддя В.З. Улицький