Справа № 455/362/14а,2а/455/42/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року Справа № 876/11127/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Святецького В.В., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Старосамбірського районного суду Львівської області, третя особа ОСОБА_1, про визнання неправомірним і скасування рішення,

встановив:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Старосамбірського районного суду Львівської області, в якому просив визнати неправомірним і скасувати рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року «Про виділення заїзду до житлового будинку та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що оскаржене рішення відповідача є незаконним, оскільки виділення заїзду від центральної дороги до житлового будинку ОСОБА_1 шириною 5 метрів здійснено за рахунок земельної ділянки позивача ОСОБА_2, який був законним власником цієї земельної ділянки згідно Державного акту на землю від 18.12.2002 року. Цим же рішенням № 9 від 24.09.2013 року ОСОБА_1 незаконно надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для надання у власність із включенням заїзду до житлового будинку. Вказував позивач, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014 року скасовано рішення апеляційного суду Львівської області від 29.07.2013 року, яким було визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю від 18.12.2002 року належний ОСОБА_2. Також зазначав позивач, що в натурі немає такого заїзду шириною 5 метрів від центральної дороги до житлового будинку ОСОБА_1, а виділення такого заїзду за рахунок власної землі позивача ОСОБА_2 без його згоди є незаконним. Сільська рада не вправі була виділяти заїзд для ОСОБА_1 без внесення змін до Генерального плану забудови села.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Старосамбірського районного суду Львівської області і третя особа ОСОБА_1 позову не визнали, у суді першої інстанції подали заперечення, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 11.10.2014 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 31.10.2014 року про виправлення описок, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірним і скасовано рішення ОСОБА_3 сільської ради Старосамбірського районного суду Львівської області № 9 від 24 вересня 2013 року «Про виділення заїзду до житлового будинку та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

З цією постановою суду від 11.10.2014 року не погодилась третя особа ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, прийнята із неповним встановленням обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що позивач ОСОБА_2 являється недобросовісним володільцем будинку. Оскаржене рішення ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року не порушує прав та інтересів позивача ОСОБА_2. Цим рішенням лише надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, яка в подальшому має бути виготовлена і погоджена у встановленому порядку. Скасування вцілому цього рішення порушує права ОСОБА_1 на приватизацію земельної ділянки для обслуговування свого житлового будинку та господарських будівель. Зазначає апелянт, що матеріалами справи підтверджується факт існування заїзду до її житлового будинку.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 11.10.2014 року та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить постанову суду першої інстанції від 11.10.2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і які з'явились на апеляційний розгляд справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що рішенням сесії ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року «Про виділення заїзду до житлового будинку та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» вирішено: 1) виділити заїзд від центральної дороги до житлового будинку ОСОБА_1 шириною 5 метрів (зі сторони житлового будинку ОСОБА_4Р.) із земельної ділянки вилученої рішенням Апеляційного суду від 29.07.2013 року, яким визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю від 18.12.2002 року серії IV-ЛВ № 053407, виданий ОСОБА_2; 2) надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Велика Сушиця по вул. Центральна, 340 гр. ОСОБА_1 площею 0,10 га., згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах від 14.09.1963 року із земель житлової та громадської забудови ОСОБА_3 сільської ради із включенням заїзду до житлового будинку; 3) Гр. ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) подати на розгляд сесії сільської ради (а.с. 5, 26-29, 46, 85).

Суд апеляційної інстанції частково погоджується із доводами позивача та із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування вцілому вказаного вище рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження, рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження та з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Частиною ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин (п.34 ст. 26 Закону).

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, статтями 12, 122 ЗК України.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень.

Цієї статтею також визначено підстави безоплатного набуття у власність громадянами права на землю, зокрема, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі : - приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; - одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у межах норм безоплатної приватизації, подає заяву (клопотання) до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно частин 6, 7, 8 ст.118 ЗК України, у клопотанні про одержання земельної ділянки зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні та інші матеріали. Відповідний орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що органи місцевого самоврядування вправі передавати у власність чи в користування громадянам лише земельні ділянки комунальної власності. Дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки являється початковим етапом у процесі безоплатного отримання громадянами земельних ділянок. Такий дозвіл може бути надано лише на вільну земельну ділянку із земель комунальної власності відповідної місцевої ради.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту оскарженого рішення ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року видно, що пунктом 1 цього рішення ОСОБА_1 заїзд шириною 5 метрів до житлового будинку виділено із земельної ділянки площею 0,2728 га., яка належала ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 053407 від 18.12.2002 року (а.с. 6).

Судом першої інстанції вірно враховано, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014 року скасовано рішення апеляційного суду Львівської області від 29.07.2013 року, яким було визнано нечинним рішення ОСОБА_3 сільської ради від 17.12.2002 року та визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю від 18.12.2002 року серії IV-ЛВ № 053407 в частині передання ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,2728 га.. Цією ж ухвалою ВССУ від 05.02.2014 року справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. За результатами нового розгляду цієї цивільної справи ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19.05.2014 року залишено без змін рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02.04.2013 року, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нечинним рішення ОСОБА_3 сільської ради від 17.12.2002 року та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю від 18.12.2002 року серії IV-ЛВ № 053407 ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,1650 га. (а.с. 34, 54, 124-138).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності пункту 1 рішення ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року про виділення заїзду від центральної дороги до житлового будинку ОСОБА_1 за рахунок земельної ділянки ОСОБА_2.

Відносно пункту 2 рішення ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року, то суд апеляційної інстанції вважає протиправним це рішення лише в частині надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою із включенням заїзду до житлового будинку.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки є протиправним виділення заїзду від центральної дороги до житлового будинку ОСОБА_1 шириною 5 метрів за рахунок земельної ділянки ОСОБА_2, тому є безпідставним включення цього заїзду до загальної земельної ділянки площею 0,10 га. відносно якої ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржене рішення ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року було прийнято за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.08.2013 року та підставі Акту обстеження земельної ділянки від 24.09.2013 року та інших технічних матеріалів.

Статтями 116, 118 ЗК України передбачено право громадянина на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Тому, немає підстав для скасування вцілому пункту 2 і пунктів 3, 4 вказаного вище рішення ОСОБА_3 сільської ради № 9 від 24.09.2013 року щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою і подання її на розгляд сесії сільської ради.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають фактичним обставинам справи, постанова суду від 18.07.2014 р. винесена з частковим порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанову суду першої інстанції слід скасувати і прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Старосамбірського районного суду Львівської області про визнання неправомірним і скасування рішення скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати протиправним і скасувати повністю пункт 1 (один) рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради Старосамбірського районного суду Львівської області № 9 від 24 вересня 2013 року «Про виділення заїзду до житлового будинку та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», щодо виділення заїзду від центральної дороги до житлового будинку ОСОБА_1.

Визнати протиправним і скасувати частково пункт 2 (два) рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради Старосамбірського районного суду Львівської області № 9 від 24 вересня 2013 року «Про виділення заїзду до житлового будинку та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», а саме, щодо дачі дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 із включенням заїзду до житлового будинку.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: В.В. Святецький

ОСОБА_5

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.09.2015 року.