Справа № 2а-8385/12/1370
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м. Київ К/800/59708/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Островича С.Е.

Лосєва А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014

у справі №2а-8385/12/1370

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі по тексту - ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.09.2012 №000751721 повністю та № в частині суми 80716,48 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2012 позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що згідно акту перевірки встановлено порушення позивачем: пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, пп. 6.1.1 п. 6.1 ст. 6, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, пп. 7.8.1 п. 7.8 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано ПДВ за 2010 рік в сумі 100014,00 грн.; п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, ст. 188, п. 193.1 ст. 193 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано ПДВ за 2011 рік в сумі 95625,00 грн.; ст. 13, ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992 (із змінами та доповненнями), п. 4.1 ст.4, пп. 8.1.3 п. 8.1 ст. 8, пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-4 від 22.05.2003, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 8,01 грн.; ст. 164, ст. 165, ст. 167, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 80716,48 грн. Вказані порушення полягають у тому, що позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування перевищив обсяг виручки від реалізації продукції та при переході на загальну систему оподаткування не зареєструвався платником податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виданих відповідачем свідоцтв про сплату єдиного податку, позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності у 2009 році з 01 січня по 30 вересня; у 2010 році з 01 квітня по 30 червня, у 2011 році 01 жовтня по 31 грудня. Згідно Книги обліку доходів та витрат у 2009 році за період перебування на спрощеній системі оподаткування обсяг виручки позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) склав 491202,70 грн. З IV кварталу 2009 року позивач перейшов на загальну систему оподаткування, подавши відповідачу відповідну заяву про відмову від спрощеної системи оподаткування. У ІІ кварталі 2010 року позивачем знову обрано спрощену систему оподаткування, про що відповідачем видано свідоцтво про сплату єдиного податку від 22.03.2010. Згідно акта перевірки відповідачем встановлено, що у 2010 році у позивача, під час перебування на спрощеній системі оподаткування обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) склав за рік 500071,20 грн. З IV кварталу 2010 року позивач перейшов на загальну систему оподаткування, подавши відповідачу відповідну заяву про відмову від спрощеної системи оподаткування. У IV кварталі 2011 року позивач отримав свідоцтво про сплату єдиного податку від 09.09.2011 і отримав згідно звіту у четвертому кварталі обсяг виручки в сумі 478124,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Указ Президента України від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів підприємницької діяльності» (далі по тексту - Указ №727/98) не містить норм про заборону платнику єдиного податку, який через перевищення граничного обсягу виручки перейшов на загальну систему оподаткування, у подальшому по закінченні попереднього звітного (податковий) періоду (кварталу) знову обрати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Доводів, які б спростовували вищезазначене, відповідачем суду не наведено. При цьому, висновок про обов'язок позивача зареєструватися в якості платника податку на додану вартість зроблений при довільному трактуванні норм діючого законодавства, оскільки при визначенні граничної суми, отриманої від здійснення операцій по постачанню товарів, підлягаючих оподаткуванню згідно з діючим законодавством, в залежності від якої виникає обов'язок зареєструватися в якості платника податку на додану вартість, відповідачем невірно врахована сума отриманого доходу за період, коли позивач перебував на спрощеній системі оподаткування.

Відмовляючи у позові суд апеляційної інстанції зазначив, що у разі перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку виникає не тільки обов`язок переходу у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування, а й оподаткування суми такого перевищення за ставкою, передбаченою ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Такий перехід платник повинен здійснити самостійно, починаючи з наступного звітного періоду шляхом подання до податкового органу за його податковою адресою податкової декларації за наслідками звітного кварталу, наступного за тим, в якому відбулося перевищення виручки. Позивач не перейшла на загальну систему оподаткування, подавши у встановленому порядку декларацію.

Статтею 1 Указу №727/98 встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (абзац 5 вказаної статті).

Відповідно до ст. 5 Указу №727/98 у разі порушення вимог, установлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (який був чинним на час виникнення спірних відносин) визначає особливості оподаткування доходів від зайняття підприємницькою діяльністю.

Абзацом 1 ст. 13 цього Декрету визначено, що згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу (абзац 2 вказаної статті).

Таким чином, у разі перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку виникає як обов`язок переходу у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування так і з оподаткування суми такого перевищення у порядку, встановленому розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», оскільки оподаткування за ставкою єдиного податку може мати місце лише при дотриманні норм Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», зокрема щодо обсягу граничного розміру виручки.

З огляду на викладене, для правильного вирішення даної справи судам попередніх інстанцій необхідно встановити фактичний обсяг виручки, яка була отримана позивачем на протязі звітних періодів, встановити період та операцію, з якою податковим органом пов'язується перевищення граничного розміру виручки, визначеного ст.1 Указу №727/98, для визначення наступного звітного періоду в якому у платника виникає обов'язок перейти на загальну систему оподаткування.

При цьому судам слід враховувати, що суб'єкт підприємницької діяльності має право обрати спрощену систему оподаткування на будь-який, визначений ним в заяві термін, в межах календарного року

Щодо вирішення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень про визначення позивачеві податкового зобов'язання з податку на додану вартість судам необхідно врахувати, що до перевищення граничного обсягу виручки і виникнення у платника єдиного податку обов'язку перейти на загальну систему оподаткування положення Закону України «Про податок на додану вартість» до такого платника не застосовуються. Підстави, за якими особа підлягає реєстрації як платник податку, визначені у п. 2.3 ст. 2 даного Закону.

Відповідно до пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 тис. грн. (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до пп. «а» п. 9.6 ст. 9 зазначеного Закону з урахуванням положень п. 9.5 ї ст. 9 заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом.

При цьому, тільки у разі, коли з моменту перевищення граничного розміру виручки, визначеного ст. 1 Указу №727/98, особою, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, допущено перевищення операції з поставки товарів (послуг) сукупно протягом останніх дванадцяти календарних місяців 300 тис. грн. (без урахування податку на додану вартість), у такої особи виникає обов'язок зареєструватися платником податку на додану вартість та сплатити такий податок, починаючи з періоду, в якому відбулось перевищення загальної суми (300 тис. грн.) від здійснення оподатковуваних операцій з поставки товарів (послуг).

З огляду на викладене, з метою правильного вирішення справи підлягають встановленню такі обставини: дата здійснення операції, яка зумовила перевищення розміру виручки, визначеного ст. 1 Указу №727/98, з настанням якої пов'язується поширення на платника загальної системи оподаткування; з метою визначення періоду, в якому виникає обов'язок зареєструватися платником податку на додану вартість та сплачувати такий податок, слід встановити період здійснення операції, за якою позивачем перевищено граничний обсяг оподатковуваних операцій, встановлений пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість»; податковий період, у якому у позивача виник обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість, оподатковувати поставки товарів (послуг) та сплачувати податок до бюджету; визначити базу оподаткування оподатковуваних операцій, здійснюваних після виникнення обов'язку зареєструватись платником податку на додану вартість, з якої обчислити податок на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету.

Оскільки, передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2012 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)А.М. Лосєв