Справа № 817/2323/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 вересня 2015 року Справа № 817/2323/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сало А.Б., за участю секретаря судового засідання Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління УМВС України в Донецькій області
про визнання незаконним та скасування наказу,поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління УМВС України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

З змісту заявленого позову вбачається, що позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області №300 о/с від 31.07.2014, в чсатині звільнення з органів внутрішніх справ у запас ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Куйбишевського районного відділу Донецького міського управління УМВС України в Донецькій області з 31 липня 2014 року;

- стягнути з ГУ МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 18.08.2015 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненнського окружного адміністративного суду.

Водночас, ухвалою суду від 02.09.2015 за клопотанням відповідача, судове засідання по справі №817/2323/15, яке призначено на 14.09.2015, вирішено провести в режимі відеоконференції.

До початку розгляду справи по суті від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропущення встановленого строку звернення до суду.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено встановлений місячний строк оскарження рішень щодо звільнення з публічної служби без поважних причин.

На обґрунтування заявленого клопотання вказала на те, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ до 31.07.2014 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Куйбишевського районного відділу Донецького міського управління ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 31.07.2014 №300 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Як зазначає позивач у позовній заяві про існування наказу № 300 о/с від 31.07.2014 йому стало відомо лише 18.07.2015.

Водночас, вказані обставини не відповідають дійсності з огляду на наступне: відповідно до відпускного посвідчення № 49 від 01.07.2014 позивачу надана відпустка строком в 30 днів починаючи з 01.07.2014 по 01.08.2014 з можливістю перебування у с. Городець Рівненської області.

Разом з тим згідно наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 21.07.2014, враховуючи суспільно-політичнуситуацію, що склалась в регіоні, проведення в Донецькій області антитерорристичної операції - з 21.07.2014 відкликано з чергових відпусток атестованих працівників міліції МУ, МВ, РВ, ЛВ ГУМВС України в Донецькій області (чоловічої статі).

Про винесення вказаного наказу було повідомлено позивача.

Однак 21.07.2014 з діагнозом - "забій гемартроз лівого колінного суглобу", ОСОБА_1 потрапив на стаціонарне лікування в КЗ "Володимирецька ЦРЛ", про що отримав відповідний листок непрацездатності.

В подальшому, 01.08.2014 позивачем подано рапорт начальнику УМВС України в Рівненській області з проханням надати дозвіл для подальшого проходження служби в УМВС України в Рівненській області на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області.

Вказаний рапорт було подано у звязку з тим, що на території Донецької області проводиться антитерористична операція, що не дає можливості повернутись до виконання своїх обовязків в Куйбешівський РВ ДМУ МВС в Донецькій області.

В казані обставини, на переконання представника відповідача свідчать про небажання позивача в подальшому взагалі проходити службу в Донецькій області.

Одночасно, враховуючи відсутність будь-якої інформації щодо перебування позивача на лікарняному; за умов, що склались у зв'язку із суспільно-політичною ситуацією та проведенням антиттерористичної операції на території Донецької області; не прибуття позивача на нове місце дислокації на виконання наказу ГУМВС України у Донецькій області від 21.07.2014 про відкликання з відпустки; враховуючи відсутність позивача на робочому місці 31.07.2014(після закінчення відпустки) - відповідачем на підставі наказу №300 від 31.07.2014 звільнено ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п.64 "є" (за порушення дисципліни).

Таким чином, з врахуванням обставин наведених вище, на переконання представника відповідача, про порушення свого права (звільнення з органів внутрішніх справ) позивач мав дізнатись не пізніше 02.10.2014, під час телефонної розмови з начальником СКЗ Куйбишевського РВ Донецького МУ ОСОБА_3.

Позивач проти задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечив. На обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що про винесення оскаржуваного наказу йому стало відомо лише 17.07.2015 у зв'язку із чим, враховуючи положення статті 99 КАС України, строк звернення до суду із вказаним позовом він не пропустив.

Заслухавши пояснення сторін щодо заявленого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, та дослідивши всі докази у справі, щодо заявленого клопотання. Врахувавши доводи викладені позивачем у позовній заяві на обґрунтування причин пропущення встановленого строку звернення до суду, судом встановлено про винесення оскаржуваного наказу про звільнення з органів внутрішніх справ позивачу повинен був дізнатись у серпні 2014 року.

Водночас, позивачем під час надання пояснень щодо заявленого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, було визнано перед судом що достовірно про існування оскаржуваного наказу від 31.07.2014 йому стало відомо у лютому 2015 року.

Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, суд вважає за необхідне зазнає наступне.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України) публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Так, до публічної служби у встановлених випадках відноситься державна служба. Так, за змістом статті 1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII державна служба - це професійна діяльність осіб, що займають посади в державних органах та їх апараті з метою практичного виконання завдань і функцій держави та одержують зарплату за рахунок державних коштів. Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та і функцій держави, оплачується з державних коштів.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (частина 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

В той час, як поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Як вже зазначалось судом, єдиним обґрунтуванням поважності причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, позивачем вказано факт необізнаності про існування Наказу від 31.0.2014 № 300 о/с.

Водночас, суд критично ставиться до пояснень позивача з приводу обґрунтованості не пропущення строку звернення до суду із вказаним позовом.

Посилання позивача на те, що із оскаржуваним наказом він був ознайомлений лише 17.06.2015, на переконання суду не спростовують того факту, що про оскаржуване рішення йому було відомо і раніше.

Об'єктивних причин з яких би позивач не мав можливості ознайомитись з оскаржуваним наказом раніше, судом не встановлено. Більше того, строк, протягом якого позивач не вчиняв жодних реальних дій спрямованих на виконання свого обов'язку, пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, на переконання суду свідчить про низьку дисциплінованість і останнього.

Клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними - позивач не заявляв.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пунктом 9 частини 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

У матеріалах справи відсутні докази поважності причин пропущення встановленого місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись п.9 ч.1 ст. 155, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління УМВС України у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Сало А.Б.