Справа № 2а/0612/3567/11
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2012-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Лєдньова Д.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" жовтня 2012 р. Справа № 2а/0612/3567/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "21" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 21.07.2011 року позов задоволено.

Визнано дії відповідача протиправними.

Зобов"язано відповідача провести нарахування та виплату позивачу щомісячної грошової допомоги у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.04.2011 року по 30.06.2011 року з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач по справі подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального й процесуального права.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали справи свідчать, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30% від мінімальної заробітної плати.

Відповідач виплачував позивачу грошову допомогу, однак у сумі, яка, на думку позивача, є значно нижчою, ніж це передбачено ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивач і звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Оцінюючи правову позицію суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній редакції (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 01.07.92р. №2532-12, у редакції Закону України від 06.06.96р. №230/96-ВР, відповідачу, слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору застосуванню підлягає саме стаття 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, суд першої інстанції в резолютивній частині постанови допустив помилку зобов'язавши управління праці та соціального захисту населення виплатити допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі "40 %" від мінімальної заробітної плати відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки позивач проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, то відповідно до приписів ст.37 Закону позивач має право отримувати щомісячну грошову допомогу у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30 % від мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.100, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 21.07.2011 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови наступним чином:

"Зобов"язати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області провести нарахування та виплату позивачу щомісячної грошової допомоги у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30% від мінімальної заробітної плати відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.04.2011 року по 30.06.2011 року з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати у кожен місяць даного періоду, визначеного на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та фактично отриманих коштів.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с.Літки,Лугинський район, Житомирська область,11301

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області вул. Ч. Гірка, 21,смт. Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301