Справа № 809/1449/15
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 р. Справа № 876/5749/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі Івано-Франківської області про стягнення коштів у розмірі 752,55 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.04.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення з відповідача понесені ним витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з 01.12.2014 по 31.12.2014 року в сумі 265,13 грн., а також витрати на виплату допомоги на поховання осіб в сумі 483, 60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, в порушення Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відмовляється повертати вищезазначені витрати в загальній сумі 752, 55 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 25925437) на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 37824000) витрати по особовим справах потерпілих, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві - суми пенсійних виплат та витрати на її доставку за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року в загальному розмірі 265 (двісті шістдесят пять) гривень 13 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що витрати понесені ними у звязку з виплатою пенсій внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання та витрати на виплату допомоги на поховання осіб підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що на час завдання шкоди потерпілим діяло законодавство, яке передбачало право Управління звернутися з регресною вимогою до страхувальника (підприємства), а відшкодування Відділенням виплачених Управлінням пенсій потерпілим, які отримали ушкодження здоров`я за межами України, діючим законодавством України не передбачено, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат по виплачених пенсій.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційні скарги, вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків, як самостійні юридичні особи, зобовязані відшкодувати витрати по виплаті та доставці пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві органам Пенсійного Фонду, як самостійним юридичним особам, які проводять відповідні виплати пенсій.

Крім цього суд першої інстанції відхилив доводи представника відповідача про те, що оскільки спірні пенсіонери були застраховані і отримали ушкодження здоровя на території колишньої республіки СРСР, а тепер держави - Російській Федерації, то в силу вимог статті 2 «Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням, або іншим ушкодженням здоровя, які повязані з виконанням ними трудових обовязків» від 09.09.1994 року та «Угоди між Урядом України і урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року, виплата такої пенсії по інвалідності повинна здійснюватися саме у вказаній країні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що спір між позивачем і відповідачем виник щодо непогодження відповідачем акту звірки витрат по виплаті пенсії по інвалідності та витрат на її доставку на суму 265,13 грн. та витрат на виплату допомоги на поховання на суму 487,42 грн. за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року по громадянах ОСОБА_1 (номер особового рахунку 101096), ОСОБА_2 (номер особового рахунку 108109), ОСОБА_3 (номер особового рахунку 138630), та ОСОБА_4 (номер особового рахунку 142991), нещасні випадки з якими сталися за межами України на території республік колишнього СРСР і Співдружності Незалежних Держав.

Факт страхового випадку на виробництві при виконанні трудових обов'язків та інвалідність відносно ОСОБА_1 встановлено актом про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 № 6/3 від 08.05.1969 року, згідно якого останній 08.05.1969 року отримав травму внаслідок нещасного випадку на виробництві Шахта № 3 Южно-Джезказганського рудника Казахстанської РСР (а.с.7). Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК № 085489 ОСОБА_1 з 20.01.1992 року визнаний інвалідом 3-ої групи довічно. Перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області та отримує пенсію по інвалідності в сумі 949 грн. довічно, що підтверджується довідкою позивача № 2258 від 24.04.2015 року.

Відносно ОСОБА_2В факт страхового випадку на виробництві при виконанні трудових обовязків та інвалідність підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 б/н від 16.09.1988 року (а.с. 8). Випискою з акта огляду МСЕК № 081372 ОСОБА_2 присвоєно 3 групу інвалідності, безстроково. Перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області та отримує пенсію по інвалідності в сумі 949 грн. довічно, що підтверджується довідкою позивача № 2259 від 24.04.2015 року.

Щодо ОСОБА_5 судом встановлено, що 30.12.2014 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис № 6, відповідно до якого ОСОБА_5 є померлим, дата смерті 30.12.2014 року, місце смерті Україна, Івано-Франківська область, місто Калуш. Виплата допомоги на поховання проведена разовим дорученням № 148 від 30.12.2014 року на підставі заяви родича померлого від 30.12.2014 року.

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_4 27.12.2014 року помер у віці 58 років, місце смерті Україна, Івано-Франківська область, місто Калуш. Виплата допомоги на поховання проведена разовим дорученням № 147 від 27.12.2014 року на підставі заяви родича померлого від 30.12.2014 року.

В період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року позивачем здійснено виплату пенсій по інвалідності та у звязку із втратою годувальника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в загальному розмірі 262,20 грн. та поштового збору в розмірі 2,93 грн. В частині відшкодування витрат на поховання по ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в загальному розмірі 483,60 грн. та поштовий збір в розмірі 3,82 грн. (а.с.10)

Суми виплаченої пенсії, в тому числі витрат на її доставку, суми виплаченої допомоги, включені позивачем до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності і внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання із списками таких осіб за грудень 2014 року (а.с.11).

Однак, між розрахунками управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі Івано-Франківської області виникли розбіжності, що послужило підставою для складення до акта таблиці розбіжностей із зазначенням сум, які не прийняті відповідачем до заліку. Сума такої розбіжності становить 752,55 грн. та складається з суми витрат з виплати і доставки пенсії по інвалідності 265,13 грн. та суми витрат з виплати і доставки допомоги на поховання 487,42 грн. (а.с.9)

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем зазначений акт підписано із застереженнями та згідно таблиці розбіжностей не прийнято до відшкодування спірні суми.

У звязку з цим позивач звернувся до суду із відповідними вимогами.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст.4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Відповідно до п.4 ст.25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань визначено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідно до якої Фонд зобовязаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

З огляду на вказану норму, особи, які отримали каліцтво на території колишнього СРСР, мають право на відшкодування шкоди, за законодавством України.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ст.3 вказаної Угоди всі витрати, повязані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно з ч.4 ст.26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене частиною другою статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком.

Згідно з п.4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, витрати, понесені органами Пенсійного фонду України у звязку з виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

З огляду на викладене, вимоги управління Пенсійного фонду України про відшкодування відділенням Фонду витрат, пов'язаних із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відповідають змісту його прав як робочого органу Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією виконавчої дирекції Фонду, основними завданнями якої, згідно з Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженим постановою правління Фонду від 20 квітня 2001 року № 15, крім іншого, визначено виконання завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку, фінансування страхових виплат, а до повноважень у сфері здійснення процедури страхування та координації страхової діяльності віднесено, зокрема, співпрацю з фондами з інших видів соціального страхування щодо відшкодування витрат, понесених ними у зв'язку з матеріальним забезпеченням потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та представництва інтересів страховика в органах державної виконавчої влади, органах місцевого самоврядування і судах.

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в користь позивача витрати по особовим справах потерпілих, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві - суми пенсійних виплат та витрати на її доставку за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року в загальному розмірі 265, 13 грн.

Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на виплату та доставку допомоги на поховання ОСОБА_6 та ОСОБА_4, то слід зазначити, що відповідач не може нести витрати з виплати відповідної суми з огляду на наступне.

Відповідно до ч.8 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, яка регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сімї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та повязаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 цього Порядку). Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абз.2 ч.9 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань зобовязані відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного звязку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Позивачем не надано суду доказів в підтвердження наявності причиннового звязку смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем підлягають відшкодуванню лише витрати, понесені управлінням Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області у звязку виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві - суми пенсійних виплат та витрати на її доставку за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року в загальному розмірі 265, 13 грн.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі №809/1449/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_7