Справа № П/811/1726/15
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Справа №П/811/1726/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

за участю:

секретаря судового засідання Дмитрієвої А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників:

позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача не зявився.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 30.04.2015 р. №472 «Про надзвичайну подію за участю працівників ДАІ та покарання винних» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС України в області;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС України в області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 25.02.2015 р. він займав посаду інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС України в області з якої його звільнено наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 30.04.2015 р. №472.

Позивач зазначає, що наказ про його звільнення з посади є незаконним, оскільки прийнятий з порушенням встановленої процедури та без належного і обєктивного встановлення обставин, що вказані в ньому в якості підстав для звільнення.

На думку позивача, службове розслідування проведено упереджено та з порушенням порядку, визначеного Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12.03.2013 р. №230, оскільки комісією взято до уваги лише письмові пояснення написані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 безпосередньо в лікарні під диктовку безпосереднього начальника та під дією медичних препаратів; не вжито заходів щодо опитування ОСОБА_5; взято до уваги покази зацікавлених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Позивач наголошує на тому, що в ході службового розслідування він через перебування на лікарняному був позбавлений можливості належним чином користуватися правами, наданими йому п.6.3 Інструкції про порядок службових розслідувань в органах внутрішніх справ.

Позивач вказує, що оскаржуваний наказ не конкретизовано в частині допущених порушень, а наведений в тексті наказу стислий виклад обставин, які відбулися 14.03.2015 р. описано із значними перекрученнями, що істотно впливає на висновки щодо дій ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Так, позивач зазначає, що в оскаржуваному наказі зазначено недостовірне твердження про видачу ОСОБА_8 усного наказу не залишати під час патрулювання у вечірній час території м. Долинська. Також у наказі вказано, що ОСОБА_1 наніс удар жезлом по склу автомобіля ВАЗ-2108, у той час, як позивач зазначає, що не наносив удару, оскільки удар передбачає наявність певного умисного спрямування жезлу в напрямку певного обєкта з певною метою, а саме з метою його пошкодження, натомість пошкодження автомобіля від контакту з жезлом сталося внаслідок того, що водій автомобіля в момент руху жезлом перед автомобілем раптово і не очікувано різко збільшив швидкість, викрутивши кермо в бік ОСОБА_1, створивши реальну загрозу його життю та здоровю. Позивач наголошує, що в наказі вказано недостовірні відомості про те, що він з ОСОБА_4 не повідомили свого начальника та чергову частину Устинівського РВ УМВС про факт переслідування автомобіля, а також про заїзд на службовому автомобілі у двір будинку по вул. Куйбишева у смт. Устинівка Кіровоградської області, після чого побігли у двір наздоганяти автомобіль ВАЗ-2108, насправді ж про факт переслідування повідомили начальника найближчого відділення міліції, службовий автомобіль ОСОБА_4 зупинив поза межами домоволодіння, а на територію домоволодіння зайшли відповідно до п.15 ст.11 Закону України «Про міліцію». ОСОБА_1 стверджує, що в оскаржуваному наказі напад на нього та ОСОБА_4 безпідставно названо конфліктною ситуацією та бійкою, так як з їх боку жодних неправомірних та агресивних дій по відношенню до водія і пасажирів автомобіля ВАЗ-2108 не було, тілесні ушкодження ними не наносилися. Позивач зауважує, що в наказі не відображено того, що водій і пасажири автомобіля ВАЗ-2108 на час події перебували в стані сильного алкогольного спяніння, що і стало наслідком їх неадекватної поведінки.

Окремо позивач відзначає, що в оскаржуваному наказі не наведено мотивів застосування до нього такого суворого виду дисциплінарного стягнення звільнення з посади, з урахуванням відсутності у нього за весь час служби в органах внутрішніх справ на різних посадах жодних інших стягнень.

Представником відповідача до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не виконали усний наказ начальника підрозділу та без його дозволу на службовому автомобілі поїхали до смт. Устинівка, чим порушили вимоги ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги працівника органів внутрішніх справ. Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 під час зупинки автомобіля ВАЗ-2108, н.з. ВА 1473 ВЕ наніс удар жезлом по склу лівої дверцяти та своєю дією порушив вимоги статті 5 Закону України «Про міліцію», у якій, зокрема, зазначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом; ніякі виняткові обставини не можуть бути підставою для будь яких незаконних дій.

Також представник відповідача зазначає, що наслідком недотримання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вимог ст.1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги працівника органів внутрішніх справ, стало те, що дані працівники без належних на те підстав, не вживши заходів для своєї особистої безпеки, зайшли у двір приватного домоволодіння, чим порушили ст.11 Закону України «Про міліцію», відповідно до положень якої міліції для виконання покладених на неї обовязків надається право входити безперешкодно у будь-який час доби на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення громадян у разі переслідування злочинця або припинення злочину, що загрожує життю мешканців; перебувати на земельних ділянках, в жилих та інших приміщеннях громадян за їхньою згодою, а також на території і в приміщеннях підприємств, установ і організацій з повідомленням про це адміністрації з метою забезпечення безпеки громадян, громадської безпеки, запобігання злочину, виявлення і затримання осіб, які його вчинили. Представник відповідача вказує, що позивачем також порушено п.1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Окрім того, представник відповідача вказує, що обираючи міру дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано вісі критерії та обставини справи.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 10.09.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 15.09.2015 р., про що повідомлено сторонам під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 23.12.2008 р. проходить службу в органах внутрішніх справ України (а.с.27-31, Т.1).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 17.03.2015 р. №101 о/с лейтенант міліції ОСОБА_1 призначений інспектором з організації дорожнього руху відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС України в області з 25 лютого 2015 року (а.с.52, Т.2).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 15.03.2015 р. №235 «Про призначення та проведення службового розслідування» створено комісію з проведення службового розслідування, якій доручено провести повне, всебічне та обєктивне службове розслідування з метою дослідження обставин отримання тілесних ушкоджень інспектором з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС в області лейтенантом міліції ОСОБА_1 та інспектором з технічного нагляду цього ж підрозділу лейтенантом міліції ОСОБА_4 (а.с.86, Т.1).

В ході службового розслідування встановлено, що 14.03.2015 р. начальник ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів капітан міліції ОСОБА_8 видав усний наказ ОСОБА_4 та ОСОБА_1 здійснити патрулювання м. Долинська у вечірній час з метою профілактики скоєння учасниками дорожнього руху адміністративних правопорушень та дорожньо-транспортних пригод. При цьому увагу вказаних працівників було акцентовано на неухильному дотриманні положень законодавства та заходів особистої безпеки, а також наголошено на негайному інформуванні при виникненні будь-яких нестандартних ситуацій. Окремо ОСОБА_8 заборонив підлеглим залишати територію м. Долинська на службовому автомобілі ВАЗ-21099, н.з.120072. Водночас до графіку несення служби особовим складом ВДАІ відповідні зміни внесені не були.

У свою чергу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 свідомо ігноруючи усний наказ ОСОБА_8 про профілактичне патрулювання м. Долинська, поїхали на службовому автомобілі ВАЗ-21099, н.з.120072 на територію Устинівського району.

Близько 23-00 год. у смт. Устинівка вказаними працівниками помічено автомобіль, що рухався їм назустріч. ОСОБА_1 вийшов на проїзну частину та жезлом подав водію транспортного засобу, що наближався вимогу про зупинку. Однак автомобіль ВАЗ-2108 не зупинився та ОСОБА_1 жезлом, що знаходився в його правій руці наніс удар по склу лівої дверки транспортного засобу.

Зважаючи на ту обставину, що автомобіль ВАЗ-2108 не зупинився ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на службовому автомобілі ВАЗ-21099, н.з.120072 із увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів розпочали переслідування автомобіля ВАЗ-2108. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про переслідування автомобіля ВАЗ-2108, водій якого не виконав вимогу про зупинку, свого начальника ОСОБА_9 та чергову частину Устинівського РВ не повідомили. Коли обидва транспортні засоби знаходилися на вул. Куйбишева смт. Устинівка, то автомобіль ВАЗ-2108, н.з ВА 1473 ВЕ заїхав у двір будинку 112. ОСОБА_4 заїхавши за паркан домоволодіння зупинив службовий автомобіль ВАЗ-21099, н.з.120072. Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_4 побігли всередину двору наздоганяти автомобіль ВАЗ-2108, н.з. ВА 1473 ВЕ. На території городу, розташованого за двором вказаного домоволодіння між працівниками ДАІ з одного боку та водієм і пасажирами автомобіля ВАЗ-2108, н.з. ВА 1473 ВЕ з іншого, виникла конфліктна ситуація, що переросла в бійку. З огляду на чисельну меншість, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вибігли з двору та сіли в службовий автомобіль. У цей час їх із предметом схожим на граблі в руках наздоганяв громадянин ОСОБА_6, якого супроводжували троє його товаришів. Після того, як працівники ДАІ вже знаходилися в салоні службового автомобіля, ОСОБА_6 розпочав наносити удари граблями по капоту та інших деталях кузова транспортного засобу, а також по проблискових маячках.

У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_1 поїхали з вул. Куйбишева та направилися до батька останнього, ОСОБА_2, який згодом викликав їм швидку медичну допомогу, після чого обох працівників ДАІ доставлено до Устинівської центральної районної лікарні, де їх було госпіталізовано. Потім ОСОБА_4 та ОСОБА_1 лікувалися в Кіровоградській обласній лікарні та лікарні УМВС (а.с.230-232, Т.1).

Висновком службового розслідування обставин отримання тілесних ушкоджень працівниками ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС ОСОБА_4 та ОСОБА_1, затвердженим 14.04.2015 р. т.в.о начальника УМВС України в Кіровоградській області, запропоновано звільнити з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устиніського районів при УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 за порушення вимог статей 5, 11 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п.1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилося у нехтуванні заходами особистої безпеки та непрофесійних діях, які у подальшому призвели до виникнення конфліктної ситуації (а.с.229-239, Т.1).

У судовому засіданні позивач та представник позивача наголошували на тому, що відповідачем під час проведення службового розслідування взято до уваги лише письмові пояснення написані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в лікарні під диктовку безпосереднього начальника і під дією медичних препаратів; не вжито заходів щодо опитування ОСОБА_5; взято до уваги покази зацікавлених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Також позивач зазначав, що під час службового розслідування він через перебування на лікарняному був позбавлений можливості належним чином користуватися правами, наданими йому п.6.3 Інструкції про порядок службових розслідувань в органах внутрішніх справ.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 р. №230 (далі за текстом також Інструкція).

У відповідності до п.1.2 Інструкції, службове розслідування комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також зясування інших обставин.

Таким чином, метою проведення службового розслідування є вжиття заходів для всебічного встановлення обставин, які стали підставою для призначення такого службового розслідування та ступеня вини особи, якою вчинено дисциплінарний проступок.

Зі змісту висновку службового розслідування обставин отримання тілесних ушкоджень працівниками ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС ОСОБА_4 та ОСОБА_1, затвердженим 14.04.2015 р. т.в.о начальника УМВС України в Кіровоградській області встановлено, що комісію досліджувалися усі пояснення ОСОБА_1, які були надані під час службового розслідування. При цьому такі пояснення долучені до матеріалів службового розслідування (а.с.88, 95-96, 106-111, 112-117, 209-210, Т.1).

У відповідності до пп.6.2.1 п.6.2 Інструкції, виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, зокрема: викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування.

Отже, відібрання від інших осіб пояснень у межах службового розслідування є правом, а не обовязком посадових осіб, які проводять таке розслідування. При цьому таке право надається з метою повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування.

Відтак не відібрання під час службового розслідування пояснень у ОСОБА_5 підлягає оцінці в контексті повноти, всебічності та обєктивності встановлених обставин, однак не може бути самостійною підставою для скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, винесеного за результатами службового розслідування.

Також не може вважатися порушенням відібрання в ході службового розслідування пояснень у ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як учасників події, яка відбулася 14.03.2015 р. за участі позивача.

Пунктом 6.3 Інструкції визначено права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування. зокрема: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо обєктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сімї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Під час розгляду справи позивачем не доведено порушення відповідачем при службовому розслідуванні прав ОСОБА_1 встановлених п.6.3 Інструкції.

З огляду на викладене, у судовому засіданні не знайшло підтвердження порушення відповідачем під час проведення службового розслідування, призначеного наказом УМВС України в Кіровоградській області від 15.03.2015 р. №235, вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Пунктом 1 наказу УМВС України в Кіровоградській області від 30.04.2014 р. №472 «Про надзвичайну подію за участю працівників ДАІ та покарання винних» за порушення вимог статей 5, 11, Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, пункту 1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилося в нехтуванні заходами особистої безпеки та непрофесійних діях, які в подальшому призвели до виникнення конфліктної ситуації, інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС України в області лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з посади (а.с.17, 40, 240-242, Т.1). Із зазначеним наказом ОСОБА_1. ознайомлений 06.05.2015 р. (а.с.40, зі зворотного боку. Т.1).

Як встановлено судом, дисциплінарне порушення ОСОБА_1, що виразилося у нехтуванні заходами особистої безпеки та непрофесійних діях, які в подальшому призвели до виникнення конфліктної ситуації, на думку відповідача, полягало у:

- невиконанні усного наказу начальника підрозділу та відїзді без його дозволу на службовому автомобілі до смт. Устинівки;

- нанесенні жезлом удару по склі зупиняємого транспортного засобу;

- входженні у двір приватного домоволодіння без достатніх на те підстав;

- невжитті заходів для своєї особистої безпеки.

Питання, повязані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах внутрішніх справ України регулюється спеціальними законами, зокрема Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. №565-ХІІ, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. N114 (далі Положення) та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV.

У відповідності до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Із огляду на зміст ч.1, 2 ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

Отже, однією із законодавчо встановлених вимог до наказу є його зрозумілість, що є запорукою беззаперечного та точного виконання такого наказу.

У судовому засіданні позивач пояснив, що 14.03.2015 р. в обідню пору у кабінеті ОСОБА_4 начальник ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів капітан міліції ОСОБА_8 дав усну вказівку заступати у вечірній час на патрулювання Долинського та Устинівського районів.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показав, що 14.03.2015 р. до його службового кабінету, в якому також перебував ОСОБА_1, зайшов ОСОБА_8 та повідомив про необхідність нічного патрулювання на виявлення нетверезих водіїв. Свідок вказав, що патрулювання вони повинні були здійснювати на території обслуговування, тобто Долинського і Устинівського районів.

При цьому ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 зазначили, що патрулювання слід було здійснювати після закінчення робочого дня і до 2 3 години 15.03.2015 року.

Свідок ОСОБА_8 показав, що 14.03.2015 р. надав вказівку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 здійснювати патрулювання м. Долинська з метою профілактики правопорушень, патрулювання повинно було здійснюватися з 20 по 23 годину.

Таким чином, у судовому засіданні підтверджено факт видачі усного наказу начальника ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів капітан міліції ОСОБА_8 про здійснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 14.03.2015 р. вечірнього патрулювання. Разом з тим, пояснення позивача та покази свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_8 щодо змісту такого наказу різняться в частині місця та часу здійснення патрулювання.

Викладене свідчить про те, що зазначений наказ по-різному сприймався особою, яка його віддавала та підлеглими, які повинні були його виконувати, тобто був нечітким та не зрозумілим, що унеможливлювало його точне виконання.

Відтак не чіткість та незрозумілість усного наказу начальника ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів капітан міліції ОСОБА_8 про здійснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 14.03.2015 р. вечірнього патрулювання унеможливлює оцінку дій виконавців такого наказу на предмет повноти і точності його виконання, а також притягнення їх до дисциплінарної відповідальності за невиконання наказу.

Стосовно удару жезлом по передніх дверцятах автомобіля ВАЗ-2108, н.з. ВА 1473 ВЕ ОСОБА_1 у судовому засіданні вказував, що він жезлом подавав водію автомобіля ВАЗ-2108 вказівку зупинитися, проте водій вивернув кермо в бік інспектора ДАІ, що спричинило удар об жезл, при цьому умислу щодо нанесення удару у позивача не було.

З огляду на зміст п.1.1 розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 р. №155 поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку.

У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Так, відповідно до п.12.10 п.12 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 р. №111 (далі за текстом Інструкція №111) при контролі за рухом транспортних засобів на патрульному автомобілі (мотоциклі) для зупинення транспортного засобу, водій якого порушив ПДР, використовуються спеціальні світлові і звукові сигнальні пристрої, жести рукою або жезлом.

Згідно з 14.1, 14.2 Інструкції №111, у разі прийняття працівником підрозділу ДПС рішення про зупинку транспортного засобу останній повинен врахувати всі його наслідки (причину зупинки, дорожні умови, інтенсивність руху, освітлення або видимість ділянки дороги, можливий досвід водія).

Сигнал про зупинку транспортного засобу подається працівником підрозділу ДПС у зрозумілій для водіїв формі (сигналів), за допомогою жезла регулювальника, свистка чи рукою. При цьому жезлом (рукою) вказується безпосередньо на транспортний засіб, який зупиняється, та на пропоноване місце зупинки.

У відповідності до п.14.5, 14.6 Інструкції №111 місце для зупинки транспортного засобу працівник підрозділу ДПС повинен вказувати так, щоб після повної зупинки останній знаходився попереду патрульного автомобіля (автобуса, мотоцикла) чи поста на відстані до 20 метрів.

Після повної зупинки транспортного засобу працівник підрозділу ДПС повинен підійти до водія з дотриманням заходів особистої безпеки.

Таким чином, Інструкцією №111 встановлено порядок дій працівника підрозділу ДПС під час зупинки транспортного засобу, неухильне дотримання яких унеможливить будь-який контакт жезла із зупиняємим автомобілем, навіть у випадку непередбачуваних дій водія такого транспортного засобу.

Окрім того, у позовній заяві позивач наголошує, що удар передбачає наявність умислу, тобто повязує дії (удар) виключно з наявністю умислу. Натомість відсутність умислу щодо нанесення удару (на вчинення дії), саме по собі не свідчить про відсутність відповідної дії, оскільки дії також можуть мати форму необережності, що не виключає наявності в таких діях складу дисциплінарного проступку.

У судовому засіданні переглянуто запис відеореєстратора автомобіля ВАЗ-2108, н.з ВА 1473 ВЕ за 14.03.2015 року (а.с.25). При цьому ОСОБА_1 підтвердив, що відповідне відео відображає дійсні обставини подій, які відбувалися 14.03.2015 року.

Так, із зазначеного відео вбачається, що сигнал про зупинення ОСОБА_1 подавав жезлом, який тримав у лівій руці, у той час, як удар було нанесено жезлом перекладеним у праву руку навздогін транспортному засобу, який продовжував рух.

Тобто наявними у справі доказами спростовуються твердження позивача та свідка ОСОБА_4 про те, що удар виник внаслідок наїзду зупиняємого транспортного удару на жезл під час подачі сигналу про зупинку.

З огляду на викладене, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення позивачем вимог ст.5 Закону України «Про міліцію» та п.1.1 розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, яке виразилося у нанесенні жезлом удару по склі зупиняємого транспортного засобу.

Щодо входження у двір домоволодіння, розташованого вул. Куйбишева, 112 у смт. Устинівка позивач вказував, що діяв відповідно до вимог п.15 ст.11 Закону України «Про міліцію», оскільки двічі почув жіночий крик. При цьому перший крик давав підстави підозрювати, що водій транспортного засобу, який заїхав до домоволодіння міг когось збити у дворі, тобто вчинити злочин, а другий, лунаючий із переслідуваного автомобіля, на думку позивача, міг свідчити про те, що злочин вчинюється відносно особи, яка перебуває в автомобілі. Позивач наголошував на тому, що такі підозри у нього виникли у звязку з попередньою поведінкою водія переслідуваного транспортного засобу, який не зупинився на вимогу інспектора ДАІ та вживав заходів для уникнення переслідування.

Свідок ОСОБА_4 показав, що також двічі чув жіночий крик, у звязку з чим у нього виникла підозра про скоєння злочину, що обумовило його входження на територію приватного домоволодіння.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 вказала, що вона 14.03.2015 р., перебуваючи в салоні автомобіля ВАЗ-2108, який переслідували працівники ДАІ. на подвірї домоволодіння, розташованого в смт. Устинівка по вул. Куйбишева та при виїзді з нього на город двічі кричала, оскільки злякалася зіткнення автомобіля із деревом, а також у звязку з тим, що автомобіль підкинуло на ямі.

У відповідності до п.15 ч.1 ст.11 Закону України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обовязків надається право входити безперешкодно у будь-який час доби:

а) на територію і в приміщення підприємств, установ і організацій, в тому числі митниці, та оглядати їх з метою припинення злочинів, переслідування осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, при стихійному лихові та інших надзвичайних обставинах;

б) на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення громадян у разі переслідування злочинця або припинення злочину, що загрожує життю мешканців, а також при стихійному лихові та інших надзвичайних обставинах;

в) до житла чи до іншого володіння особи, яка перебуває під домашнім арештом або адміністративним наглядом, з метою перевірки виконання встановлених судом обмежень.

Як встановлено судом, під час проведення службового розслідування не було опитано ОСОБА_5 з метою підтвердження чи спростування пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про обставин, які зумовили їх входження до приватного домоволодіння, розташованого по вул. Куйбишева в смт. Устинівка.

Тобто комісію з проведення службового розслідування не реалізовано надане їм право з метою повного встановлення всіх обставин події, що призвело до передчасного висновку про входженні ОСОБА_1 у двір приватного домоволодіння без достатніх на те підстав та порушення ним вимог ст.11 Закону України «Про міліцію».

Щодо наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, який виразився у нехтуванні заходами особистої безпеки суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про міліцію» держава гарантує захист життя, здоровя, честі, гідності, житла, майна працівника міліції, членів його сімї та близьких родичів від злочинних посягань та інших протиправних дій.

З метою реалізації гарантованого державою захисту життя і здоровя працівника міліції Інструкцією №111 передбачено заходи особистої безпеки працівників підрозділів ДПС.

Зокрема, пп.23.1.1, 23.1.2, 23.1.7 п.23.1 Інструкції №111 визначено, що під час несення служби працівник підрозділу ДПС зобовязаний дотримуватися заходів особистої безпеки, а саме: знаходитись на тротуарі, а за його відсутності на узбіччі дороги чи вулиці або на острівці безпеки; вихід працівника підрозділу ДПС на проїзну частину дозволяється лише для здійснення розпорядчо-регулювальних дій, огляду місця ДТП та надання допомоги учасникам дорожнього руху; здійснювати зупинку транспортних засобів за допомогою жезла з використанням поданого свистком сигналу для привертання уваги учасників дорожнього руху. При цьому враховувати швидкість руху, тип, габарити, вагу транспортного засобу, стан дорожнього покриття, інтенсивність та щільність транспортного потоку.

Також Інструкцією №111 з метою захисту життя і здоровя працівника міліції визначено перелік дій працівників ДПС під час здійснення переслідування транспортного засобу.

Так, у відповідності до п.16.2 Інструкції №111 при переслідуванні транспортного засобу правопорушника працівник підрозділу ДПС для координації дій інших нарядів ДПС доповідає оперативному черговому про: місце початку переслідування; модель, колір, номерний знак транспортного засобу; причину переслідування (відповідність орієнтуванню, протиправні дії водія чи пасажирів такого транспортного засобу, підозра у причетності до скоєння злочину, підтверджена інформація про наявність в салоні автомобіля зброї або заручників, невиконання вимог про зупинку та ін.); особливі прикмети автомобіля, водія або пасажирів; видимі технічні пошкодження чи несправності; постійно інформує про напрямок та маршрут руху транспортного засобу, який переслідується.

З огляду на зміст пп.16.3.1, 16.3.3, 16.3.6, 16.3.7, 16.3.8 п.16.3 Інструкції №111 з метою забезпечення під час переслідування власної безпеки і безпеки інших учасників дорожнього руху працівник підрозділу ДПС повинен:

- передавати черговому інформацію про місцезнаходження та маршрут руху транспортного засобу, який переслідується з мінімальним інтервалом.

- під час переслідування постійно тримати ввімкненими ближнє світло фар, спеціальні звукові і світлові сигнали, встановлені на патрульному автомобілі.

- при переслідуванні правопорушника водій патрульного автомобіля безпосередньо контролює дорожню обстановку, враховує поведінку переслідуваного автомобіля, забезпечуючи при цьому максимально можливу безпеку інших учасників руху. Працівник підрозділу ДПС, який перебуває на пасажирському сидінні, контролює рух автомобіля правопорушника (напрямок руху, маршрут), веде переговори з черговим по радіозвязку, інформує водія про зміну дорожньої обстановки;

- після зупинки транспортного засобу, що переслідувався, дотримуватись вимог розділу 23 цієї Інструкції, а також: негайно доповісти черговому по підрозділу (командиру) про місце, де закінчено переслідування, та одночасно визначитись з необхідністю надання допомоги іншими нарядами ДПС для затримання підозрюваних; зупиняти патрульний автомобіль лише позаду транспортного засобу, який переслідувався, на відстані не менше 10 метрів; відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» приготувати до застосування табельну вогнепальну зброю; використовуючи для особистого захисту корпус патрульного автомобіля, за допомогою гучномовця або голосом дати водієві та пасажирам транспортного засобу, який переслідувався (далі затримані), команду: «Заглушити двигун! Без команди не відкривати дверцята автомобіля! Викинути через відкриті вікна зброю та ключі запалювання! По одному, починаючи з водія, виходити з салону з піднятими руками та ставати обличчям до дверцят автомобіля!»; після безумовного виконання всіх команд працівнику підрозділу ДПС, постійно контролюючи дії правопорушників, дозволяється підходити до транспортного засобу, який переслідувався, для здійснення затримання; перед посадкою затриманих в патрульний автомобіль проводиться зовнішній огляд їх одягу і речей з метою вилучення у них предметів, що можуть бути використані для нападу на працівника підрозділу ДПС, заподіяння шкоди собі чи іншим особам, які перебувають в салоні автомобіля.

- у разі якщо кількість підозрюваних осіб в транспортному засобі, який переслідувався, більше трьох осіб, затримання останніх здійснюється лише після прибуття на місце додаткового наряду ДПС або територіального підрозділу ОВС для надання допомоги. До прибуття такого наряду працівниками підрозділів ДПС підозрюваним особам забороняється залишати свій транспортний засіб. При цьому подається команда голосом: «Не рухатись! Руки тримати за головою!».

Як встановлено судом та підтверджено записом відеореєстратора ОСОБА_1 здійснював зупинку автомобіля ВАЗ-2108, н.з ВА 1473 ВЕ перебуваючи на проїзній частині.

Також позивачем, який не здійснював керування транспортним засобом під час переслідування автомобіля, не повідомлено оперативного чергового Устинівського РВ УМВС України в Кіровоградській області про: місце початку переслідування; модель, колір, номерний знак транспортного засобу; причину переслідування (відповідність орієнтуванню, протиправні дії водія чи пасажирів такого транспортного засобу, підозра у причетності до скоєння злочину, підтверджена інформація про наявність в салоні автомобіля зброї або заручників, невиконання вимог про зупинку та ін.); особливі прикмети автомобіля, водія або пасажирів; видимі технічні пошкодження чи несправності; постійно інформує про напрямок та маршрут руху транспортного засобу, який переслідується та не здійснювалося подальше інформування про місцезнаходження та маршрут руху транспортного засобу, який переслідується.

Посилання ОСОБА_1 на неможливість такого повідомлення внаслідок слабкого телефонного покриття у відповідній місцевості суд вважає необґрунтованим, оскільки позивач говорить лише про одну спробу додзвонитися на номер чергової частини, натомість у подальшому ним не вчинялися дії з метою відповідного повідомлення. Також, з огляду на запис відеореєстратора, про вказані обставини не було повідомлено і начальника Устинівського РВ УМВС України ОСОБА_10, якому ОСОБА_1 телефонував на мобільний телефон під час здійснення переслідування.

Окрім того, позивачем не було вжито жодних дій передбачених Інструкцією №111 при зупинці транспортного засобу, що переслідувався.

Недотримання ОСОБА_1 встановлених заходів особистої безпеки загрожувало його життю та призвело до негативних наслідків повязаних із спричиненням тілесних ушкоджень як самому позивачу, так і його напарнику ОСОБА_4, не дало змоги досягти мети переслідування.

У судовому засіданні позивач та представники позивача наголошували на тому, що всупереч вимогам законодавства службовий автомобіль не було обладнано засобами радіозязку, а він із своїм напарником ОСОБА_4 не мали табельної вогнепальної зброї та спецзасобів.

Суд зазначає, що з огляду на предмет спору дії відповідача щодо не обладнання службового автомобіля засобами радіозязку та забезпечення працівників міліції табельною зброєю не підлягають оцінці щодо їх правомірності.

Натомість суд наголошує, що необхідність обладнання службових транспортних засобів працівників міліції засобами радіозвязку та забезпечення табельною зброєю зумовлена гарантуванням безпеки життя та здоровя працівників, а тому відсутність таких засобів обумовлювала необхідність неухильного дотримання передбачених заходів особистої безпеки та вимагало вжиття усіх можливих додаткових заходів з метою захисту особистого життя та здоровя.

Враховуючи викладене, у судовому засіданні знайшло підтвердження порушення вимог ст.5, Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ. статей 1. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, пункту 1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилося в нехтуванні заходами особистої безпеки та непрофесійних діях та полягали у нанесенні жезлом удару по склі зупиняємого транспортного засобу та невжитті заходів для своєї особистої безпеки.

Водночас, зважаючи на пояснення позивача, покази свідків та досліджені в судовому засіданні докази, суд враховує, що висновок службового розслідування обставин отримання тілесних ушкоджень працівниками ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС ОСОБА_4 та ОСОБА_1, затверджений 14.04.2015 р. т.в.о начальника УМВС України в Кіровоградській області мав неточності у викладі обставин подій, які відбулися 14.03.2015 року, проте такі неточності не вплинули на остаточну оцінку дій позивача як дисциплінарного проступку, що знайшла підтвердження під час розгляду справи.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що події, які мали місце 14.03.2015 р. за своєю природою є конфліктною ситуацією не залежно від того, хто призвів до початку конфлікту, у звязку з чим в оскаржуваному наказі такі події правомірно названо конфліктною ситуацією.

Окрім того, диспозицією статті 1 Дисциплінарного статуту до службової дисципліни віднесено, зокрема, дотримання наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, а тому посилання у наказі про дисциплінарну відповідальність на ст.1 Дисциплінарного статуту не вимагає додаткової конкретизації усіх наказів та нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України порушених працівником, за умови зазначення у такому наказі змісту дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про міліцію» від 0.12.1990 р. №565-ХІІ працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Тобто за вчинений позивачем дисциплінарний проступок до нього застосовано не самий суворий вид дисциплінарно відповідальності.

Відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо.

У судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що відповідачем під час визначення ОСОБА_1 виду дисциплінарного стягнення не обґрунтовано підстав для застосування такого суворого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади.

Як встановлено судом, відповідно до послужного списку, за час проходження служби ОСОБА_1 один раз заохочувався грошовою винагородою, двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження та догани (09.10.2009 р. та 08.08.2010 р.), однак на час винесення оскаржуваного наказу зазначені дисциплінарні стягнення зняті (а.с.27-31, Т.1).

У судовому засіданні встановлено, що при визначенні ОСОБА_1 виду дисциплінарного стягнення відповідачем у відповідності до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту враховано усі обставини, за яких позивачем вчинено дисциплінарний проступок, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, ставлення до виконання службових обовязків, що відображено у висновку службового розслідування (а.с.229-239, Т.1).

Суд враховує, що внаслідок вчиненого позивачем дисциплінарного проступку пошкоджено транспортний засіб учасника дорожнього руху, завдано шкоду здоровю самого позивача та його напарника ОСОБА_4, піддано необґрунтованому ризику життя працівника міліції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вчинений ОСОБА_1 дисциплінарний проступок співмірний обраному відповідачем виду дисциплінарного стягнення, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_11