Справа № 2/353-24/140
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 р. Справа № 6020/09/

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого Довгополова О.М.,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.,

при секретарі судового засідання Грицані З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» та Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області на постанову господарського суду Львівської області від 22 січня 2009 року у справі за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області про визнання нечинним та скасування рішення № 82 від 26.04.2005 року, -

ВСТАНОВИЛА

У травні 2005 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням змін та доповнень до позовної заяви просив визнати нечинним та скасувати рішення відповідача № 82 від 26.04.2005 року, згідно з яким вирішено вилучити у Львівської державної залізниці (її правонаступник - Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця») в дохід держбюджету м. Львова 1348561,20 грн. Вимоги обґрунтовані порушенням встановленого статтею 250 ГК України річного строку, у межах якого можуть бути застосовані економічні санкції, складенням рішення не за формою, передбаченою додатком 1 до пункту 3.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю від 03.12.2001 року. Крім того, вважає, що вилучення коштів у дохід держбюджету м. Львова суперечить статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» та пункту 1 статті 5 Бюджетного кодексу України.

Постановою господарського суду Львівської області від 22 січня 2009 року позов задоволено частково, визнано нечинним оспорюване рішення у частині вилучення 588658,62 грн. Відмовляючи у позові щодо решти позовних вимог, суд виходив зі встановленого статтею 250 ГК України річного строку, у межах якого можуть бути застосовані економічні санкції та з того, що в оспорюваному рішенні не вказано про застосування таких санкцій за завищення коефіцієнтів на послуги з перевезення порожніх приватних вагонів (в т.ч. цистерн).

Постанову оскаржили сторони.

Позивач в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї з підстав, наведених у позовній заяві, просить скасувати постанову, задовольнивши позов.

Відповідач, посилаючись на статтю 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», просить скасувати постанову суду в частині задоволення позову та прийняти нову про відмову у позові в цій частині.

У письмових запереченнях позивач просить залишити скаргу відповідача без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та заперечень на них, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарг, враховуючи наступне.

За результатами проведеної відповідачем перевірки дотримання позивачем законодавства з питань формування, встановлення та застосування цін (тарифів) на продукцію (роботи, послуги) та їхній вплив на результати фінансово-господарської діяльності за період 2002-2004 роки та січень-березень 2005 року встановлено, що при перевезенні вантажів і порожніх вагонів у приватному рухомому складі Укрзалізницею в порушення вимог чинного законодавства (постанова КМУ від 25.12.1996 року № 1548 із змінами) з лютого по липень 2004 року залізницям було надіслано для обовязкового виконання телеграми, якими зобовязано під час перевезення вантажів і порожніх вагонів залізничним транспортом загального користування проводити розрахунки із споживачами за коефіцієнтами та знижками до тарифних схем, зазначених у телеграмах. Рівень цих тарифів перевищував рівень діючих державних тарифів на 10-53%.

Так, згідно з телеграмою Укрзалізниці від 12.02.2004 року № 000259/ЦМ за перевезення приватних (власних) порожніх цистерн встановлено коефіцієнт 1,477 замість встановленого 0,965; телеграмою від 09.04.2004 року № 00212 /ЦМ коригуючий коефіцієнт з 15.04.2004 року було зменшено до 1.206.

Тарифи на перевезення власних порожніх цистерн за період з 14.02.2004 року до 15.04.2004 року завищувались на 53% (застосовувався коефіцієнт 1.477 замість 0,965 згідно Збірника), а за період з 15.04.2004 року по 13.07.2004 року - на 25% (застосовувався коефіцієнт 1.206 замість 0,965).

Телеграмою Укрзалізниці від 28.04.2004 року № 000549/ЦМ для розрахунку плати за перевезення приватних (власних) порожніх вагонів, крім цистерн, встановлено коефіцієнт 1,206 до Тарифного керівництва № 1, який діяв до 15.07.2004 року замість встановленого 0,965 наказом Мінтрансу № 934.

В результаті застосування коефіцієнтів 1.477 та 1.206 при перевезенні порожніх вагонів (в т.ч. цистерн), замість затвердженого коефіцієнту 0,965 отримано виручку за період з 14.02.2004р. по 14.07.2004р. в сумі 34375 грн. (з ПДВ).

Застосування завищених розмірів коефіцієнтів згідно з телеграмами Укрзалізниці при нарахуванні плати за перевезення порожніх приватних вагонів за період з 15.07.2004 року по 14.01.2005 року призвело до отримання виручки в сумі 29876,40 грн. з ПДВ.

Телеграмою від 01.04.2004 року № 00020/ЦМ відмінено з 01.04.2004 року дію тарифної схеми № 2 Тарифного керівництва № 1 та встановлено новий розмір пільг (знижок) до тарифних схем 4 -10, а також нові тарифи на перевезення вантажів в усіх видах сполучень в універсальних і спеціалізованих приватних (власних) вагонах.

Щодо перевезення вантажів приватними вагонами телеграмами від 01.04.2004 року № 00020/ЦМ, від 09.04.2004 року № 00212/ЦМ фактично встановлено нові тарифи на

перевезення вантажів у приватному рухомому складі, які є вищими від діючих держаних

тарифів на 25,49%.

Застосування тарифів на перевезення вантажів у приватних (власних) вагонах згідно з телеграмами Укрзалізниці за період з 09.04.2004 року по 14.07.2004 року призвело до отримання виручки в сумі 393226,80 грн. з ПДВ.

Загальна сума необгрунтовано отриманої позивачем виручки за перевезення вантажів і порожніх приватних (власних) вагонів внаслідок застосування названих вище телеграм Укрзалізниці за період з 14.02.2004 року по 14.01.2005 року становить 457478,80 грн. з ПДВ (в т.ч. по порожніх приватних вагонах - 64252,0 грн. з ПДВ, по вантажних приватних вагонах - 393226,80 грн. з ПДВ).

На підставі наведеного відповідачем складено акт № 000217 від 21.03.2005 року та прийнято рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, згідно з яким вирішено вилучити у позивача в дохід держбюджету м. Львова 1348561,20 грн. При цьому у зазначеному рішенні відповідачем установлено завищення тарифів на послуги лише з перевезення вантажів у приватних (власних) вагонах.

З таким висновком відповідача обґрунтовано частково погодився суд першої інстанції з огляду на наступне.

Плата за надання послуг із перевезення вантажів залізничним транспортом України встановлюється відповідно до наказів Мінтрансу України від 15.11.1999 року № 551 „Про затвердження Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво № 1), від 27.12.2002 року № 934 „Про затвердження Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 455-р „Про тарифи на перевезення вантажів залізничним транспортом", яким з 15.07.2004 року затверджено розміри підвищення тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та повязані з ними послуги, диференційованих за кодами вантажу згідно з Єдиною тарифно-статистичною номенклатурою вантажів. Відсоток підвищення розміру тарифу становить від 15 до 40% та 50% - на світлі нафтопродукти, що перевозяться за експортом і 96 % - на руду, концентрати залізні, що перевозяться за експортом.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції правильно зазначено про те, що Укрзалізниця не наділена правом встановлювати тарифи на перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування та коефіцієнти до цих тарифів на рівні вищому, ніж діючі.

Таким чином, застосування позивачем вищих тарифів згідно зі зазначеними телеграмами є протиправним.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 03.12.1990 року № 507-ХІІ (в редакції, чинній у період застосування позивачем завищених тарифів) вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Вирішуючи питання про правомірність застосування відповідачем економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, судом першої інстанції правильно враховано передбачений статтею 250 ГК України (в редакції, чинній у період застосування позивачем завищених тарифів та притягнення його до відповідальності) строк застосування адміністративно-господарських санкцій, а тому застосування таких санкцій є обґрунтованим лише за період з 26 квітня по 14 липня 2004 року. Щодо решти періоду, то такий знаходиться за межами вказаного річного строку, а тому задоволення позову у цій частині на суму 588658,62 грн. є обґрунтованим.

Судом правильно задоволено позов у частині застосування санкцій за завищення коефіцієнтів на послуги з перевезення порожніх приватних вагонів (в т.ч. цистерн), оскільки в оспорюваному рішенні не вказано про таке порушення.

Доводи позивача щодо складення оспорюваного рішення не за формою, передбаченою додатком 1 до пункту 3.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю, та з приводу того, що вилучення коштів у дохід держбюджету м. Львова суперечить статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» та пункту 1 статті 5 Бюджетного кодексу України не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, таке вилучення необґрунтовано одержаної виручки здійснювалося відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» від 25.03.2005 року № 2505-ІV та на підставі матеріалів перевірки.

Посилання позивача на порушення пункту (хоча правильно - частини) 1 статті 5 Бюджетного кодексу України є безпідставним, так як зазначена норма носить дефінітивний характер та визначає склад бюджетної системи України.

Правильність і повнота встановлених судом першої інстанції обставин справи з правильним застосуванням норм матеріального права при додержанні процесуальних правових норм є підставою для залишення постанови суду без змін.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205 ч. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» та Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області залишити без задоволення, постанову господарського суду Львівської області від 22 січня 2009 року у справі № 2/353-24/140 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2011 року.