Справа № 813/2493/15
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 876/7963/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Матковської З.М., Каралюса В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Галлак» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Бориславі Львівської області до Відкритого акціонерного товариства «Галлак» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в місті Бориславі Львівської області звернулося до суду з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства «Галлак» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 07.07.2015 року позов задовольнив повністю та стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 55199 грн.

Відповідач оскаржив дане судове рішення в апеляційному порядку, просить скасувати його та винести нове рішення про відмову в позові.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що підприємство має переплату за відшкодування сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій; Управління ПФУ не надсилало відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у 2008-2013 роках; фактичні витрати з виплати і доставки пільгових пенсій за трудовий стаж, набутий працівниками ВАТ «Галлак» до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто до 01.01.1992 року, відшкодуванню за рахунок підприємства не підлягають; у товариства не виникло обов'язку щодо відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період 2008-2013 років, оскільки позивач не надсилав розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період 2008-2013 років; Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не визначено обов'язок підприємства відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; термін відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених окремим працівникам припинився. Апелянт також вважає, що вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ «Галлак» зареєстроване як юридична особа 31.03.1995 року з присвоєнням коду , є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і перебуває на обліку в УПФ України в Миколаївському районі.

Згідно з розрахунком суми боргу по відшкодуванню пільгових пенсій такий станом на 26.04.2015 року становить 55199,34 грн.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списками № 1, та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад i показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, i за результатами атестації робочих місць (далі - список № 1, список № 2).

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з врахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абз. 4 підп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Як передбачено абз. 5 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, підприємства повинні вносити до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсії.

При цьому ч. 4 ст. 13 цього Закону передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно з п. 1 Постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII Закон № 1788-ХІІ введено в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону.

Відповідно до ст. 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

До набрання чинності Законом № 1788-ХІІ пенсійне забезпечення осіб здійснювалось відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року.

Пунктом 16 згаданого вище Положення, зокрема, було визначено, за наявності якого стажу роботи та віку особи мають право на пенсію на пільгових умовах. При цьому вимоги щодо атестації робочих місць за умовами праці згідно раніше діючого законодавства були відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що особі, яка до 01 січня 1992 року (тобто до набрання чинності Законом 1788-ХІІ) набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Списками № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 і після цієї дати не працювала на роботах із важкими і шкідливими умовами праці, пенсія призначається відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV згідно зі статтею 100 Закону 1788-ХІІ.

Особі, яка до і після 01 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених Списками № 1 та № 2, пенсія призначається відповідно до ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, з врахуванням результатів атестації робочих місць.

При цьому суд попередньої інстанції дав вірну оцінку твердженням відповідача, що фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій для працівників ВАТ «Галлак», які включені позивачем в розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України № 1788-XII, та які набули стаж, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1, № 2, до 01 січня 1992 року, можуть відшкодовуватися підприємством лише за період після 01.01.1992 р., а також, що у підприємства відсутні підстави для відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, зазначивши про безпідставність такої позиції підприємства.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом шостим Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція). Відповідно до п. 6.1 Інструкції, витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підлягають повному (100%) відшкодуванню.

Згідно з п. 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Згідно з п. 6.7. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За період роботи на підприємстві відповідача його працівники одержали право на призначення пільгової пенсії за Списком 2, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями протоколів/розпоряджень про призначення таким пенсій, а також копії довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Факт надсилання позивачем відповідачу розрахунків підтверджується наявними в матеріалах справи копіями таких розрахунків, а також копіями повідомлень про вручення поштових відправлень відповідачеві.

У зв'язку з відсутністю доказів оскарження відповідачем рішень про призначення пенсій на пільгових умовах та розрахунків сум пенсій, суми вказані у розрахунках є узгодженими.

Суд першої інстанції дав вірну оцінку твердженням відповідача про те, що законодавством не встановлено обов'язку підприємства відшкодовувати витрати на виплати та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, зазначивши, що такі спростовуються положеннями чинного на даний час абз. 4 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, а покликання відповідача про припинення терміну відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених окремим працівникам, спростовуються ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV.

Суд попередньої інстанції правомірно відкинув посилання відповідача на невиконання постанови господарського суду Львівської області від 20.12.2006 року у справі за № 2/1492-10/233, оскільки такі спростовуються відомостями картки особового рахунку ВАТ «Галлак», копія якої наявна в матеріалів справи.

Суд першої інстанції також правомірно відмовив в клопотанні відповідача про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. При цьому окружним судом, виходячи з аналізу положень Законів № 400/97-ВР, № 1058-IV, 1788-ХІІ та Закону України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року, а також судової практики Верховного Суду України, правильно зазначено в ухвалі від 07.07.2015 року, що заборгованість відповідача перед позивачем є недоїмкою і на її стягнення строк давності не застосовується.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Галлак» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2015 року у справі № 813/2493/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська