Справа № 2а-15965/10/2670
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2010 року < Час проголошення > № 2а-15965/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., при секретарі судового засідання Шмігелю Т.В., розглянувши адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс»
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва
проскасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.10.2010, прийняте ДПІ у Деснянському районі міста Києва.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 22.12.2010 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 27.12.2010, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.09.2010 за результатами невиїзної документальної перевірки ТОВ «Софіт-Люкс»з питання формування податкового зобовязання з ПДВ за червень 2010 року по взаємовідносинах з ТОВ «Трудовий Союз»ДПІ у Деснянському районі міста Києва було складено Акт № 6162/23-2/32591365 (далі Акт перевірки), яким, зокрема, встановлено порушення позивачем пп.пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», та, як наслідок, заниження податку на додану вартість на 119563 грн.

19.10.2010 на підставі Акту перевірки відповідно до пп. «б»пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким у звязку з порушенням пп.пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 167388 грн., в тому числі штрафні санкції 47825 грн.

Як встановлено судом, 01.06.2010 між позивачем та ТОВ «Трудовий Союз»(свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100123580) укладено договір поставки №0106-02/1 від 01.06.2010 (далі Договір), на виконання якого ТОВ «Трудовий Союз»поставило ТОВ «Софіт-Люкс»товари на загальну суму 717 385, 16 грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними №УП-0000023 від 21.06.2010, №УП-0000024 від 25.06.2010, № УП-0000024 від 30.06.2010 та податковими накладними №37 від 18.06.2010, №38 від 25.06.2010, №41 від 30.06.2010, копії яких залучені до матеріалів справи. З виписок з банківського рахунку позивача видно, що останній вказані товари оплатив повністю, в тому числі сплативши в їх ціні податок на додану вартість у розмірі 119564,19 грн.

Крім того, реальність господарських операцій між ТОВ «Софіт-Люкс»та ТОВ «Трудовий Союз»підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з книги видачі довіреностей та товарно-транспортними накладними, оформленими під час перевезення зазначених товарів.

Водночас, з аналізу Акту перевірки видно, що підставою для висновку відповідача про заниження позивачем податку на додану вартість стало не надання ТОВ «Софіт-Люкс»до перевірки податкових накладних та інших документів, які надають право на формування податкового кредиту у розмірі 119563 грн., визначеного у деклараціях з ПДВ за червень 2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а у разі імпорту робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

При цьому в пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків із використанням кредитних дебетових карток чи комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Законі України «Про податок на додану вартість» передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Відповідно до змісту пп. 7.2.3 та 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Відповідно до п. 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037 податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Як видно з матеріалів справи та підтверджується даними офіційного веб-сайту Державної податкової адміністрації України, ТОВ «Трудовий Союз»діяло на підставі свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100123580 від 23.06.2008. Таким чином, враховуючи, що на момент складання відповідних податкових накладних ТОВ «Трудовий Союз»було зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність у нього права на складання податкових накладних.

Твердження відповідача про ненадання ТОВ «Софіт-Люкс»до перевірки податкових накладних та інших документів, які надають право на формування податкового кредиту у розмірі 119563 грн., визначеного у деклараціях з ПДВ за червень 2010 року, є таким, що не відповідає матеріалам справи та спростовується супровідним листом ТОВ «Софіт-Люкс»від 01.09.2010 з відміткою про отримання ДПІ у Деснянському районі міста Києва, яким були надіслані, зокрема, копії витягу з реєстру про взаємовідносини позивача з ТОВ «Трудовий Союз»за період з 01.04.2010 по 30.06.2010, а також копії відповідних податкових накладних, прибуткових накладних та договорів.

Таким чином, суми податку на додану вартість, віднесені ТОВ «Софіт-Люкс»до податкового кредиту, підтверджуються податковими накладними, оформленими відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037.

Відповідна сума ПДВ сплачена позивачем в вартості поставлених товарів та належним чином задекларована ТОВ «Трудовий Союз»в якості податкових зобовязань за відповідні періоди, що підтверджується податковими деклараціями за відповідні періоди та Актом про результати документальної перевірки ТОВ «Трудовий Союз»№4051/2302/35947667 від 02.11.2010.

Враховуючи викладене, формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних ТОВ «Трудовий Союз»податкових накладних, за висновком суду, є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Відтак, викладений в Акті перевірки висновок ДПІ у Деснянському районі м. Києва про порушення позивачем пп.пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», та, як наслідок, заниження податку на додану вартість на 119563 грн., є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а винесене на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення безпідставним та неправомірним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення.

Водночас, позивач у позовній заяві просив визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.10.2010, прийняте ДПІ у Деснянському районі міста Києва.

Проте, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений ст.ст. 7, 11 КАС України, також зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права. Викладена правова позиція підтверджується, зокрема, постановою Верховного Суду України від 16.06.2009 у справі №21-684.

За таких умов суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом скасування спірного податкового повідомлення-рішення №/0 від 19.10.2010, прийнятого ДПІ у Деснянському районі міста Києва.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

За таких умов, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України на його користь з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс»задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.10.2010, прийняте Державною податковою інспекцією у Деснянському районі міста Києва.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс»(02094, м. Київ, вул. Віскозна, 17, корп. 93-а) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп. (три гривні 40 коп.).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_1