Справа № 815/3305/15
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3305/15

Категорія: 3.1.2 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача скасувати актовий запис про переміну прізвища, ім'я, по батькові від 08.06.2004 року № 14; зобов'язати відповідача скасувати в актовому записі від 02.07.1980 року № 1169 зміни, які внесені на підставі актового запису про переміну прізвища, ім'я, по батькові від 08.06.2004 року № 14.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в 2004 році за його заявою відділом реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області було проведено державну реєстрацію зміни його імені, прізвища та по батькові, а саме: ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_2, актовий запис № 14 від 08.06.2004 року. На підставі вищезазначеного актового запису було внесено зміни в актовий запис про народження та видано нове свідоцтво про народження на ОСОБА_2. На теперішній час позивач бажає повернути свої первинні ім'я, прізвище та по батькові, проте чинне законодавство, на відміну від попереднього правового регулювання, не дозволяє змінити по батькові, тому реєстраційний орган рекомендував йому звернутися до суду.

Позивач до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. 15 червня 2015 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином; заперечення проти адміністративного позову не надав.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 08.06.2004 року громадянин України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Нікополь Дніпропетровської області змінив прізвище, ім'я та по батькові на ОСОБА_2, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції видано свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові НОМЕР_3 від 08.06.2004 року. На підставі цього позивачу також видано свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 08.06.2004 року із новими іменем, прізвищем та по батькові, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження здійснено запис № 1169.

У паспорті громадянина України НОМЕР_2, виданим Нікопольським МС ГУМВС України у Дніпропетровській області 06.09.2011 року, зазначені ім'я, прізвище та по батькові позивача: ОСОБА_2.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.295 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні», Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року № 3307/5, ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Зміна імені (прізвища, власного імені, по батькові) здійснюється відповідно до Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 915.

Згідно п.3 вищевказаного Порядку заява про зміну імені подається у письмовій формі за умови пред'явлення паспорта громадянина України, а у разі, коли заявник постійно проживає за кордоном, - за умови пред'явлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Заява фізичної особи про повторну зміну по батькові подається і розглядається відповідно до цього Порядку.

Пунктом 4 Порядку № 915 передбачено, що до заяви про зміну імені додаються: свідоцтво про народження заявника; свідоцтво про шлюб (у разі, коли заявник перебуває у шлюбі); свідоцтво про розірвання шлюбу (у разі, коли шлюб розірвано); свідоцтва про народження дітей (у разі, коли заявник має малолітніх або неповнолітніх дітей); свідоцтва про зміну імені заявника, батька чи матері, якщо воно було раніше змінено; фотокартка заявника; квитанція про сплату державного мита.

Згідно до вимог п.5 Порядку № 915 під час подання заяви про зміну імені відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво або консульська установа України попереджає заявника про встановлену законодавством відповідальність за повідомлення неправдивих відомостей і необхідність обміну паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон та інших документів у разі зміни імені.

Відповідно до вимог п.6 відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво або консульська установа України, які прийняли заяву про зміну імені, перевіряють відомості, зазначені у заяві та в документах, що додаються до неї.

Для підтвердження достовірності поданих заявником документів відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву про зміну імені, додає до зазначених документів копії відповідних актових записів цивільного стану або витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

У разі зберігання актових записів цивільного стану в архівах інших відділів державної реєстрації актів цивільного стану відділ, який прийняв заяву про зміну імені, надсилає відповідні запити до зазначених відділів.

Дипломатичне представництво або консульська установа України, які прийняли заяву про зміну імені, надсилають запити через МЗС до Укрдержреєстру для подальшого пересилання до відділів державної реєстрації актів цивільного стану, в яких перебувають на зберіганні відповідні актові записи цивільного стану, про витребування їх копій або витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно з п.7 Порядку № 915 заява про зміну імені відділом державної реєстрації актів цивільного стану розглядається у тримісячний строк з дня її подання.

Відповідно до п.8 Порядку № 915 відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає необхідні матеріали до органу внутрішніх справ за місцем проживання заявника для надання висновку про можливість зміни імені.

Орган внутрішніх справ за результатами відповідної перевірки, яка проводиться безоплатно, у місячний строк готує та надсилає висновок про можливість зміни імені разом з усіма матеріалами до відділу державної реєстрації актів цивільного стану чи через МЗС до відповідного дипломатичного представництва або консульської установи України (п.9 Порядку № 915).

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво або консульська установа України на підставі документів про зміну імені та висновку органу внутрішніх справ про можливість зміни імені готує висновок про надання дозволу на зміну імені або відмову в його наданні та надсилає заявникові (п.10 Порядку № 915).

Згідно до вимог п.11 Порядку № 915 підставами для відмови у наданні дозволу на зміну імені є: здійснення стосовно заявника кримінального провадження або його перебування під адміністративним наглядом; наявність у заявника судимості, яку не погашено або не знято в установленому законом порядку; офіційне звернення правоохоронних органів іноземних держав про оголошення розшуку заявника; подання заявником неправдивих відомостей.

Відмова у наданні дозволу на зміну імені може бути в установленому порядку оскаржена у суді.

У разі надання дозволу на зміну імені заявник у тримісячний строк може звернутися для державної реєстрації зміни імені до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва або консульської установи України, які складають актовий запис про зміну імені.

Якщо заявник без поважних причин у зазначений строк не звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва або консульської установи України для державної реєстрації зміни імені, дозвіл на зміну імені втрачає силу.

Державна реєстрація зміни імені громадян України, які проживають на території України, проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану після сплати заявником державного мита. (п.12 Порядку № 915).

Таким чином, на теперішній час механізм прийняття та розгляд заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичних осіб - громадян України врегульований Порядком № 915 і передбачає подання відповідної заяви із додатками, у т.ч. квитанції про сплату державного мита; проведення відділом державної реєстрації актів цивільного стану перевірки відомостей, зазначених у заяві та в документах, що додані до неї; виготовлення органом внутрішніх справ висновку про можливість відповідної зміни та прийняття відповідного рішення, яке може бути оскаржено до суду.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач із відповідною заявою (із додатками) до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану не звертався, відповідно й перевірка викладених в заяві відомостей не проводилася, висновок органу внутрішніх справ про можливість зміни імені не виготовлявся, рішення по суті такого звернення не приймалося.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, з огляду на положення ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10. Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо відмови у задоволенні адміністративного позову, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження органу, до компетенції якого входить прийняття заяв громадян України, перевірка відповідних відомостей, надання висновку про можливість зміни імені тощо.

Колегія суддів вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, оскільки фактично позивач бажає змінити ім'я, прізвище та по батькові без дотримання встановленої законодавством процедури.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач має право звернутися до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою та відповідним переліком документів і в подальшому, в залежності від результату, скористатися правом на судовий захист, - у разі порушення його прав та інтересів. Втім, за обставин даної справи, судом не встановлено порушення з боку відповідача будь-яких прав та інтересів позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 09.10.2015 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький