Справа № 806/2680/15
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"29" вересня 2015 р. Справа № 806/2680/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" липня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Державного агенства земельних ресурсів України в особі Головного управління Держземагенства у Житомирській області визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з позовом до Головного управління Держземагенства у Житомирській області про визнання незаконними дії щодо відмови наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та зобов'язання надати такий дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та рішення Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 03.06.2015року про результати розгляду звернень ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язано Головне управління Держземагенства у Житомирській області розглянути у відповідності до вимог чинного законодавства заяви від 05.05.2015року ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Головного управління Держземагенства у Житомирській області із заявами про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області. В заявах були зазначені орієнтовні розміри таких земельних ділянок, до них були долучені викопіювання з планово-кадастрових матеріалів з відображенням бажаного місця розташування земельної ділянки та листи-погодження сільської ради.

Відповідно до листа №19-6-0.21-8350/2-15 від 03.06.2015 Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області області відмовлено позивачам у зв'язку з недотриманням вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме що за доданими позивачами до звернень викопіюваннями неможливо визначити місце розташування земельних ділянок.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково, дійшов висновку, що відмова відповідача у задоволенні клопотання позивачів є протиправною.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та вирішення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами встановлений у розділі IV Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу приписів частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірах не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 ЗК України.

Так, частиною 6 згаданої статті Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рада Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 проектів ст. 118 ЗК України).

За приписами ч.4 ст.122 цього кодексу вирішення питання про передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність для ведення особистого селянського господарства віднесено до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, до яких входить і відповідач.

Вищенаведені положення правових норм свідчать, що звертаючись до уповноваженого органу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади, у якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання у такому випадку додаються лише графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Уповноваженому органу державної влади забороняється вимагати у таких громадян додаткові матеріали та документи. При цьому підставою відмови у наданні відповідного дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що будь-якого вмотивованого рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем не прийнято. Натомість ним вчинені дії, що суперечать вищенаведеним нормам законодавства, а саме: своїм листом відповідач запропонував надати викопіювання, які нададуть можливість визначити відповідність місцерозташування земельних ділянок з прив'язкою до місцевості, чим фактично відмовив позивачам у наданні дозволу з розробки документації із землеустрою. Інших підстав для відмови у задоволенні заяв відповідачем не зазначалось.

За таких обставин висновки суду про протиправність таких дій та рішення є законними і обґрунтованими.

Колегія суддів також відзначає, що надані позивачами викопіювання та листи погодження сільської ради надавали можливість визначити орієнтовне місце розташування земельних ділянок.

Крім того, чинним законодавством України передбачена єдина форма рішення, що приймається територіальними органами Держземагентства за результатами розгляду заяв про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в земельної ділянки, і це є Наказ.

Інших форм рішень, якими в межах наданих законодавством повноважень вирішуються органами Держземагентства питання щодо розпорядження земельними ділянками, таких як в даному випадку лист-відповідь, чинним законодавством не передбачено.

Дії відповідача при розгляді звернень щодо надання дозволу регулювались нормами Порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, місті Києві повноважень з передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, затвердженого Наказом Держземагентства України 31 березня 2015 року N83 (надалі-Порядок), що був чинний на день таких звернень.

За приписами розділу 2 Порядку прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою передбачає для Відповідача цілий механізм конкретних дій, а саме:

- звернення до відповідного Державного кадастрового реєстратора та управління (відділу) Держземагентства у районі (місті), міськрайонного, міжрегіонального управління (відділу) для отримання відомостей з Державного земельного кадастру щодо запитуваної земельної ділянки разом із викопіюванням з індексної кадастрової карти (плану), на якій орієнтовно відображається запитувана земельна ділянка;

- отримання наявних відомостей з Державного земельного кадастру згідно додатка 1 цього Порядку, а також викопіювання з індексної кадастрової карти (плану), на якій орієнтовно відображено запитувану земельну ділянку (додаток 2 до Порядку), а у разі їх відсутності - інформації з відповідним викопіюванням з індексної кадастрової карти (плану);

- внесення до системи електронного документообігу "ДОК ПРОФ ТМСтеп 2.0" викопіювання з індексної кадастрової карти (плану) у форматі "Djvu".

Як зазначено в п.1.2 цього Порядку, рішення територіальних органів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою приймається у вигляді наказу. Наказ приймається по кожній земельній ділянці окремо.

Як стверджують матеріали справи, ні в оскаржуваному листі, ні в письмових запереченнях Відповідача не наведено жодних доказів виконання Відповідачем вказаних вимог Порядку.

Більш того, Відповідач виконання покладених на нього обов'язків щодо звірки місця розташування бажаних земельних ділянок з індексною кадастровою картою (планом) безпідставно фактично переклав на Позивачів.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивачів, передбачені ст.118 Земельного кодексу України, є порушеними відповідачем і підлягають судовому захисту шляхом зобов'язання Відповідача розглянути у відповідності до вимог чинного законодавства заяви від 05.05.2015року ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 року Житомирським окружним адміністративним судом прийнято відповідно до позовних вимог, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10009 ОСОБА_4 вул.Ковальова,51,с.Іванків,Андрушівський район, Житомирська область,13410 ОСОБА_5 вул.Ковальова,51,с.Іванків,Андрушівський район, Житомирська область,13410 ОСОБА_6 вул.Кибальчича,2/4 корп.В кв.47,м.Житомир,10009

3- відповідачу/відповідачам: Державне агенство земельних ресурсів України вул.Народного ополчення,3,м.Київ,Мсп 680.Південна частина Київа,03680

Головне управління Держземагенства у Житомирській області м.Житомир, вул.Довженка,45

Представник ОСОБА_7 - АДРЕСА_2, 10000,