Справа № 803/1949/13-а
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Справа № 876/12420/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку до відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку 16.09.2013 року звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в якому просило визнати дії відповідача по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19.02.2013 року та постанови про відмову в задоволенні скарги від 28.03.2013 року протиправними та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19.02.2013 року та постанову начальника ВДВС про відмову в задоволенні скарги від 28.03.2013 року.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання дій ДВС Луцького районного управління юстиції по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19.02.2013 року протиправними та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19.02.2013 року залишено без розгляду.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року в задоволенні адміністративного позову щодо визнання протиправними дій по винесенню постанови про відмову в задоволенні скарги від 28.03.2013 року та скасування постанови начальника ВДВС про відмову в задоволенні скарги від 28.03.2013 року та зобовязання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з такою постановою суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку оскаржило її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд аргументував своє рішення тим, що відповідно до ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленою частиною першою ст. 307 цього Кодексу, яка передбачає, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або винесення на неї подання прокурора - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Апелянт вважає, що примусовому виконанню підлягає лише та постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, яка набрала законної сили і по якій сплив строк для добровільної сплати порушником штрафу.

Апелянт зазначає, що не зазначення позивачем дати набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили позбавляє державного виконавця можливості встановити, чи настав строк для предявлення виконавчого документа до примусового виконання. Однією із підстав, за якої державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону ( п.6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тому апелянт вважає, що оскільки до примусового виконання УПФУ в м. Луцьку предявлено постанову по справі про адміністративне правопорушення без зазначення у ній дати набрання законної сили, державним виконавцем правомірно відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Оскільки, передбачити дату набрання чинності постановою по справі про адміністративне правопорушення на момент її проголошення або вручення її копії (надіслання) порушнику є можливим. У разі ж зазначення цієї дати після вручення копії постанови порушнику оригінал постанови не буде відповідати її копії. У звязку з цим на думку апелянта в ст. 283 КУпАП і не передбачено вимоги щодо зазначення в постанові по справі про адміністративні правопорушення дати набрання нею законної (юридичної сили). Зазначена обставина не була врахована судом при винесенні оскаржуваної постанови.

В Кодексі визначено поняття, як звернення постанови до виконання ( ст. 299) та строки і порядок виконання постанови про накладання штрафу ( ст. 307). Крім того, при направлені постанови по справі про адміністративне правопорушення на примусове виконання до відділу ДВС Луцького районного управління юстиції, крім того було направлено докази про вручення зазначеної постанови порушнику. Тому державний виконавець мав можливість з огляду на вищезазначені нормативно - правові акти та наданні документи встановити чи настав строк для предявлення виконавчого документа до примусового виконання. А тому висновок суду в цій частині на думку апелянта є невірним.

А тому апелянт вважає, що головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції було неправомірно, без врахування вимог чинного законодавства, винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19.02.2013 року щодо примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення управління ПФУ в м. Луцьку від 30.11.2012 року стосовно стягнення штрафу з ОСОБА_1 та безпідставно винесено постанову начальником Луцького РУЮ про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця від 28.03.2013 року.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками розгляду протоколу № 000932 від 29.11.2012 року про адміністративне правопорушення, складеного УПФУ в м. Луцьку відносно підприємця ОСОБА_1 за ч. 5 ст.165-1 КУпАП, позивачем 30.11.2012 року винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. та попереджено останнього, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, з правопорушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу - 3400 грн. Дана постанова 27.12.2012 року була скерована начальнику ВДВС Луцького РУЮ для примусового виконання, що підтверджується супровідним листом УПФУ в м. Луцьку за № 9574/09-11, яка отримана ВДВС 15.02.2013 року. 19.02.2013 року заступником начальника ВДВС Луцького РУЮ винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови позивача від 30.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в м. Луцьку штрафу в сумі 3400 грн. Постанова мотивована невідповідністю виконавчого документа вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у постанові не вказано дати набрання рішенням законної сили. Копія даної постанови направлена до УПФ в м. Луцьку 20.02.2013 року за вих. № 1135 простою поштовою кореспонденцією, а отримана УПФ 07.03.2013 року. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Начальник ВДВС Луцького РУЮ розглянувши скаргу 28.03.2013 року виніс постанову, якою відмовив у задоволенні скарги на дії державного виконавця за безпідставністю .

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч. 2 ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» державні виконавці). Відповідно до ч. 2 ст. 11 цього Закону державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 цього Закону у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувана і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувана та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувана та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувана та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувана та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі повинна містити також вказівку про порядок і строк її оскарження та підпис посадової особи, яка розглянула справу. Згідно ст.291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 цього Кодексу, яка передбачає, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Вірним є висновок суду, що примусовому виконанню підлягає лише та постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, яка набрала законної сили і по якій сплив строк для добровільної сплати порушником штрафу.

Також суд вірно вважав, що не зазначення позивачем дати набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили позбавляє державного виконавця можливості встановити, чи настав строк для предявлення виконавчого документа до примусового виконання, а відтак постанова про відмову у задоволенні скарги на дії ВДВС від 28.03.2013 року винесено обґрунтовано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позову, оскільки до примусового виконання УПФУ в м. Луцьку предявлено постанову по справі про адміністративне правопорушення без зазначення у ній дати набрання законної сили, державним виконавцем правомірно відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуально права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року по справі № 803/1949/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлений 25.09.2015 року