Справа № 808/3729/15
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року (12 год. 35 хв.) Справа № 808/3729/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується суд) надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» (далі іменується позивач, ПАТ «Дніпроспецсталь») до Запорізької митниці ДФС (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів за шостим методом №112030000/2015/000006/1 від 16.01.2015, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2015/00006 від 16.01.2015 за ВМД №112030000/2015/000425.

В обґрунтування позову посилається на те, що товариством надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. З поданих при митному оформлені документів та прийнятого митницею рішення вбачається наявність додержання умов, зазначених в частині першій статті 58 Митного кодексу України, які дозволяють застосувати метод за ціною договору, та відсутність підстав, передбачених частиною другою статті 58 Митного кодексу України, які б свідчили про неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості за ціною договору, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Також відсутні законні підстави для застосування резервного методу визначення митної вартості. З огляду на викладене, вважає протиправними рішення №112030000/2015/000006/1 від 16.01.2015 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2015/00006 від 16.01.2015 за ВМД №112030000/2015/000425.

Ухвалою судді від 09.07.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, на позовних вимогах наполягає.

У судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_1 Матеріали справи містять письмові заперечення від 17.07.2015 №718/92/08-70-10, в яких, зокрема, зазначено про те, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України, митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була предявлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки документи не були подані в повному обсязі, митну вартість товару, що імпортуються, визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Так, враховуючи вимоги частини другої статті 59 Митного кодексу України, митницею використана наявна в органу ДФС інформація щодо раніше визнаних органами митниці митних вартостей. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Враховуючи вимоги частини першої статті 41 КАС України, відповідно до якої уразі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ПАТ «Дніпроспецсталь» () зареєстровано як юридична особа 15.04.1994 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А 01 №029409.

24.04.2014 між ПАТ «Дніпроспецсталь» (Покупець) і «INTERKOMМODITIES SA» (Продавець) було укладено Контракт купівлі-продажу виливниць № 2014/MOULDS відповідно до умов якого Продавець передає, а Покупець придбає виливниці, виготовлені з чавуну з кулястим графітом, з обробленими головною та донною частинами, кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови постачання якого визначені в Специфікаціях (Додаток № 1), які є невідємною частиною даного контракту. Ціна товару зазначається в Додатку №1. Кінцева сума контракту визначається сумою вартості всіх специфікацій, та сума контракту не повинна перевищувати 3 000 000 євро. Продаж товару відбувається на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс в редакції 2010 року. Вантажовідправник - Lintorfer Eisengiesserei GmbH. Оплата здійснюється банківським переказом у розмірі 100% вартості товару, що поставляється, протягом 120 днів від дати відвантаження товару зі складу Продавця. Валюта платежу та контракту євро. Строк дії контракту до 31.12.2015.

Згідно Додатку № 1 до контракту (Специфікація № 4 від 06.10.2014), продукцією, що поставлялася є: виливниця 4,5 т у кількості 10 штук, ціна за 1 штуку 5 880 євро, вартість 58 800 євро; виливниця 4,8 т у кількості 60 штук, ціна за 1 штуку 6 210 євро, вартість 372 600 євро; виливниця 6,5 т у кількості 20 штук, ціна за 1 штуку 6 683 євро, вартість 133 660 євро; виливниця 1,0 т у кількості 20 штук, ціна за 1 штуку 2 052 євро, вартість 41 040 євро; виливниця 3,6 т у кількості 100 штук, ціна за 1 штуку 4 686 євро, вартість 468 600 євро. Умови поставки: DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс в редакції 2010 року, - усього на 1 074 700,00 євро. Загальна вартість за контрактом 3 013 426,90 євро.

Для проведення митного оформлення поставленого позивачем товару до митного органу 14.01.2015, на виконання умов наведеного договору № 2014/MOULDS, подана вантажна митна декларація № 112030000/2014/000425. Відповідно до даної ВМД платежі ввізного мита повинні становити 130 826,81 грн., що відображено в графі 47 «Нарахування мита та митних платежів декларації».

При поданні ВМД № 112030000/2014/000425 позивачем на підставі статті 53 Митного кодексу України задекларовані наступні документи: зовнішньоекономічний договір №2014/MOULDS; специфікація № 4 від 06.10.2014; лист №213-1955 від 10.11.2014; лист №11/2743 від 26.05.2014; комерційний інвойс № ІМ-14-096 від 27.11.2014; ProForma INVOICE: 43.050; DELIVERY-NOTE №28.683; сертифікат відповідності; CMR; експертна декларація № MRN 14DE39E7; комерційний інвойс № ІМ-14-097 від 04.12.2014; ProForma INVOICE: 43.091; DELIVERY-NOTE №28.711; сертифікат відповідності; CMR; експертна декларація № MRN 14DE13E2; комерційний інвойс № ІМ-14-098 від 05.12.2014; ProForma INVOICE: 43.098; DELIVERY-NOTE №28.716; сертифікат відповідності; CMR; експертна декларація № MRN 14DE37E1; комерційний інвойс № ІМ-14-099 від 10.12.2014; ProForma INVOICE: 43.117; DELIVERY-NOTE №28.731; сертифікат відповідності; CMR; експертна декларація № MRN 14DE00E0; комерційний інвойс № ІМ-14-100 від 11.12.2014; ProForma INVOICE: 43.127; DELIVERY-NOTE №28.734; сертифікат відповідності; CMR; експертна декларація № MRN 14DE91E1; комерційний інвойс № ІМ-14-101 від 12.12.2014; ProForma INVOICE: 43.135; DELIVERY-NOTE №28.737; сертифікат відповідності; CMR; експертна декларація № MRN 14DE19E7; лист Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-669 від 10.11.2014; сертифікати походження № L807653, L543150, L756649, L756648, L756647, L756650; лист ДП «Запоріжжястандартметрологія» № 1/2743 від 26.05.2014 та інші документи, визначені в поданій митній декларації та доповненні до неї (графа 44 ВМД та доповнення до декларації форми МД-6)

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару форми ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтями 57, 58 Митного кодексу України, тобто - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності:

- в надісланих сканованих оригіналах CMR №№ 383680, 397776, 451397, 460303, 460325, 462365, які по суті є документом, що підтверджує укладання договору міжнародного перевезення відсутні умови поставки товару;

- з урахуванням поданих документів в яких зазначені вартісні показники товару відсутня практична можливість обрахунку суми загальної вартості товару «Виливниці» вказаній у MRN №14DE39E7, MRN №14DE13E2, MRN №14DE37E1, MRN №14DE00E0, MRN №14DE91E1, MRN №14DE19E7;

- в надісланій сканованій недоброякісній копії Висновку ЗТПП від 10.11.2014 №ОИ-669 відсутні умови формування вартості товару «Виливниці», що унеможливлює проведення обчислення вартості з урахуванням статті 52 Митного кодексу України;

- вартісні показники, що зазначені в надісланій сканованій недоброякісній копії Листа від 11.11.2014 №258/2014 не підтверджені документально.

У відповідності до статті 53 Митного кодексу України, 14.01.2015 декларанту була предявлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації.

На повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, декларантом були надані наступні пояснення:

- щодо відсутності умов поставки товару у CMR зазначено, що в Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 57-V (57-16) від 01.08.2006, ВВР, 2006, № 39, статті 341, в статті 6 конвенції перераховано всі данні які повинна містити вантажна накладна, а саме: дата і місце складання вантажної накладної; імя та адреса відправника, перевізника; місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; імя та адреса одержувача; прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; платежі, повязані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладення договору до доставки вантажу); інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції. У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: заява про те, що перевантаження забороняється; платежі, які відправник зобовязується сплатити; сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; перелік документів, переданих перевізнику. Таким чином, умови поставки в CMR вказуватись не повинні;

- в МД країни відправлення відсутні вартісні показники через те, що форма заповнення МД не містить цієї інформації, на підтвердження чого було надано лист компанії Lintorfer від 11.11.2014. Крім того, в графі 7 кожної МД країни відправлення містить номер заказу та номер відвантажувальної відомості, де міститься інформація про номер заказу, його дату, вагу, серійні номери виливниць, відправника, отримувача, номер транспортного засобу перевезення, тощо;

- інформація зазначена у розрахунках ціни підтверджена заказом 60-0949/14, де вказана ціна, умови постачання і оплати;

- в якості договору з третіми особами при поданні митної декларації був наданий Заказ № 60-0949/14 від 23.09.2014 між INTERCOMMODITIES SA та виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH», який має силу контракту, оскільки там прописані вартість, умови поставки, умови розрахунків;

- в якості каталогів, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару було надано Калькуляцію вартості виливниць від 11.11.2014 від «Lintorfer Eisengiesserei GmbH». Прайс-листів компанія не має, оскільки виливниці є специфічним товаром, який виробляється за індивідуальними кресленнями, унікальність якого підтверджена листом компанії виробника від 11.11.2014, який було надано в пакеті документів для митного оформлення, і не може мати узагальненої ціни;

- в якості документу, який підтверджує митну вартість товару, також було надано акт експертизи №ОИ-669 від 10.11.2014 спеціалізованої експертної організації Запорізька торгово-промислова палата.

Крім того, позивачем зазначено, що ним надано всі наявні документи та інші документи надаватися не будуть.

16.01.2015 Запорізькою митницею надано консультацію щодо митної вартості товару та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000006/1, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що на вимогу митного органу про надання додаткових документів, декларантом не надані перелічені додаткові документи згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість. У органу доходів і зборів наявна інформація щодо митної вартості подібних товарів на рівні 1,33 євро за кілограм, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України. Декларант відмовився від надання додаткових документів, для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Органом доходів і зборів прийнято рішення щодо неможливості застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів у звязку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, відповідно до вимог статей 59, 60 Митного кодексу України. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути застосований тому, що у декларанта немає даних щодо ціни одиниці товару, по якій найбільша партія оцінюваних, ідентичних або подібних (аналогічних) імпортних товарів продається на території України покупцеві, а також немає відомостей по відповідних витратах (витрати на виплату комісійних, сум прибутку й загальних витрат, до яких належать прямі й непрямі витрати, повязані зі збутом зазначених товарів, витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи, транспортування, страхування і т.п.). Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не може бути прийнятий тому, що у декларанта немає інформації щодо вартості матеріалів і витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, тобто немає калькуляції виробника за вартістю товарів, обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні виробництва для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до місця ввезення на митну території України, на страхування цих товарів та інших витрат, повязаних із ввезенням цих товарів в Україну.

Митну вартість товарів, що імпортуються, визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Для визначення митної вартості товару використана наявна в органу доходів і зборів інформація щодо раніше визнаних (визначених) митних вартостей за другорядними методами з розрахунку 1,33 євро за кілограм (МД № 112030000/2014/014277 від 15.08.2014, № 112030000/2014/19519 від 31.10.2014).

Також митним органом видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2014/00006 за поданою митною декларацією № 112030000/2015/000425).

У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано те, що митним органом прийняте рішення про коригування митної вартості.

В картці відмови також зазначено про вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме: подати нову митну декларацію з врахуванням вимог Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 16.01.2015 № 112030000/2015/000006/1.

16.01.2015 позивач подав митному органу звернення про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товару визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначено митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Кодексу, у звязку з незгодою з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів.

Крім того, 16.01.2015 позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2015/000530, яку прийнято до митного оформлення, та товари були випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій.

Не погоджуючись з Рішенням Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000006/1 від 16.01.2015, листом від 03.04.2015 №171/1-156 ПАТ «Дніпроспецсталь» звернулось до Запорізької митниці з вимогами скасувати вказане рішення та повернути (вивільнити) надану фінансову гарантію, надавши копії рахунків між фірмою «Lintorfer Eisengiesserei GmbH», Німеччина та «INTERKOMМODITIES SA», Швейцарія; банківське підтвердження оплати.

Листом від 09.04.2015 №332/11/08-70-25-02 Запорізька митниця відмовила позивачу у скасуванні Рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000006/1 від 16.01.2015 та поверненні (вивільненню) наданої фінансової гарантії.

20.04.2015 ПАТ «Дніпроспецсталь» листом №171/1-168 повідомило Запорізьку митницю, що у звязку з відмовою митниці про перегляд та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000006/1 від 16.01.2015, сума наданої фінансової гарантії (грошова застава) перерахована до Держбюджету.

В той же час, не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» звернулось до суду із вказаним позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та пятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на повязаних із продавцем осіб для виконання зобовязань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобовязаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини пятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та пятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобовязаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що повязують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Запорізької митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару № 112030000/2015/000425 від 14.01.2015 були подані всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

З цього приводу судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.01.2015 декларантом ПАТ «Дніпроспецсталь» була надана відповідь митному органу стосовно витребування додаткових документів, та пояснення з приводу встановлених розбіжностей.

Так, згідно статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до якої приєдналась Україна згідно Закону України від 01.08.2006 №57-V, умови поставки товару не є необхідними даними, які має містити вантажна накладна.

Митна декларація країни відправлення не містить вартісних показників ціни товару, оскільки форма заповнення митної декларації не містить цієї інформації, на підтвердження чого було надано лист Lintorfer Eisengiesserei GmbH від 11.11.2014, відповідно до якого зазначено, що при заповненні експортної декларації зазначається загальна вартість товару, проте у звязку з введенням нової системи ATLAS, вартість товарів більше не зазначається в декларації, але вона реєструється в системі. Вказана система дозволяє заповнювати декларації через мережу Інтернет та отримувати підтверджені німецькою митницею декларації.

Щодо посилання митниці на висновок Запорізької торгово-промислової палати від 10.11.2014 № ОИ-669, в якому відсутні умови формування вартості товару, суд зазначає наступне.

Інформація зазначена в у розрахунках ціни підтверджена заказом 60-0949/14, де вказана ціна, умови постачання і оплати.

Загальні правові, економічні та соціальні засади створення торгово-промислових палат в Україні, організаційно-правові форми і напрями їх діяльності, а також принципи їх взаємовідносин з державою визначено Законом України «Про торгово-промислові палати України» від 02.12.1997 № 671/97-ВР (далі Закон України № 671).

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України № 671, торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Відповідно до частини другої статті 11 вказаного закону, методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обовязковими для застосування на всій території України.

Як вбачається із наданого представником позивача експертного висновку № ОИ-669 від 10.11.2014 в ньому міститься як мінімальна ціна на товар, так і максимальна, та ціна задекларованого товару позивачем відповідає ринковій вартості товару на міжнародному ринку.

Щодо посилання Запорізької митниці на те, що вартісні показники в листі № б/н від 11.11.2014 не підтверджені документально, суд зазначає, що зазначений лист складений підприємством INTERCOMMODITIES для додаткового підтвердження вартості виливниць, придбаних ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», та він підтверджує задекларовану митну вартість товару відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України.

Документальне підтвердження вартості товару, яка встановлена підприємством-імпортером, та з чого вона складається, Митним кодексом України не передбачено.

Також суд не погоджується з твердженням в Рішенні про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000006/1 від 16.01.2015, що декларант відмовився від надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості, оскільки всі необхідні документи для її визначення вже були надані позивачем при митному оформленні, а щодо виявлених розбіжностей ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» надано обґрунтовані пояснення щодо наявності тих чи інших сумнівів, які були у Запорізької митниці ДФС на час проведення митного оформлення товару «виливниці з розважуванням».

Суд вважає за необхідне зазначити, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам частини другої статті 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 53 Митного кодексу України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозвязку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Суд зазначає, що відповідно до статті 71 КАС України, відповідачем не доведено наявність обставин, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, для витребування додаткових документів.

Отже, витребування Запорізькою митницею додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Тому, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, які давали змогу Запорізькій митниці достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 Митного кодексу України.

Також суд вважає необґрунтованим посилання в оскаржуваному рішення як на джерело на МД № 112030000/2014/014277 від 15.08.2014 та №112030000/2014/19519 від 31.10.2014, оскільки зазначені декларації також подавались після прийняття відповідачем рішень про коригування митної вартості, які на даний час оскаржуються позивачем в суді.

Частина друга статті 64 Митного кодексу України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини першої статті 33 Митного кодексу України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене Митним кодексом України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2015/000006/1 від 16.01.2015 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2015/00006 від 16.01.2015, а відтак їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000006/1 від 16.01.2015, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2015/00006 від 16.01.2015.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» () 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко