Справа № 301/1254/15
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 р. № 876/8366/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гінди О.М.
суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області на постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

24.06.2015 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області у якому просив визнати неправомірними дії відповідача та скасувати рішення оформлене протоколом № 7 від 20.05.2015 про відмову в призначенні пенсії, як особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII), а також зобов`язати призначити таку пенсію з 27.04.2015, з розрахунку заробітку 531,20 рублів у травні 1987 році.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він, працюючи водієм в Мукачівському АТП № 10727, в період з 15.04.1987 по 15.05.1987 наказом по підприємству від 15.04.1987 № 71, у звязку з виробничою необхідністю, був відряджений у м. Брагін у розпорядження УМДС-4 для виконання робіт з будівництва дороги в 30-кілометровій зоні в населених пунктах Лелев, Копачи, Припять біля Чорнобильської АЕС. Після досягнення 52 років, 27.04.2015 він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, однак останній своїм рішенням оформленим протоколом від 20.05.2015 № 7 у призначенні пенсії відмовив посилаючись на те, що сума заробітної плати, яка вказана у лицевій картці, не співпадає із сумою заробітної плати зазначеній у довідці від 07.12.1992 № 644. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки факт відрядження у зону відчуження підтверджується наданими пенсійному органу трудовою книжкою, наказом по підприємству, посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, довідками, відомостями про нарахування заробітної плати.
Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 15.07.2015 позов задоволено повністю.
Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що надані документи не підтверджують факт перебування у зоні відчуження.
Враховуючи відсутність від усіх осіб, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи за їх участі та те, що цю справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.04.2014 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII. Однак, рішенням оформленим протоколом від 20.05.2015 № 7 у призначенні пенсії відмовлено, з посиланням на те, що сума заробітної плати, яка вказана у лицевій картці, не співпадає із сумою заробітної плати зазначеній у довідці від 07.12.1992 № 644.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи водієм Мукачівського АТП 12161, наказом по підприємству від 15.04.1987 № 71 у період з 15.04.1987 по 15.05.1987 у звязку з виробничою необхідністю, був відряджений у м. Брагін у розпорядження УМДС-4 для виконання робіт з будівництва дороги в 30-кілометровій зоні в населених пунктах Лелев, Копачи, Припять і біля Чорнобильської АЕС, що підтверджується архівними довідками, довідками виданими підприємством, списками працівників Мукачівського АТП 12161, які приймали участь в ліквідації аварії на ЧАЕС, особовою карткою, посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Разом з тим, суд першої інстанції вказав на необґрунтованість відмови у призначені пенсії, з огляду на те, що у особовій картці заробітну плату за травень 1987 році зазначено у розмірі 531 руб., а у довідці від 07.12.1992 № 644 в розмірі 645,50 руб., оскільки позивач просить призначити пенсію взявши до уваги заробітну плату у розмірі 531 руб.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Так, статтею 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для отримання державних пенсій. Зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів, - передбачено зменшення віку на 8 років.
Відповідно статті 9 зазначеного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно ст. 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, до 2 категорії відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів.
Відповідно до п. 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачу Закарпатською обласною державною адміністрацією 29.12.1992 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2-ої категорії серії НОМЕР_1 , на якому 28.05.1997 проставлено відмітку «перереєстровано» (а.с. 6), що свідчить про те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який працював у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів.
Відповідно ст. 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями.
Згідно пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії), до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Отже, з наведеного вбачається, що у разі неможливості подання довідки за формою № 122 для призначення пенсії надаються інші первинні документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 працював водієм на Мукачівському АТП 12161 та згідно наказу № 71 від 15.04.1987 був відряджений в м. Брагін в розпорядження УМДС-4 з 15.04.1987 по 15.05.1987 для виконання робіт з будівництва дороги в 30-кілометровій зоні в населених пунктах Лелев, Копачи, Припять біля Чорнобильської АЕС (номер машини 53-55), що підтверджується архівною довідкою Виконкому Мукачівської міської ради від 21.04.2015 № 325/07-04, довідкою № 29 датованою жовтнем 1992 року та довідкою від 07.12.1992 № 644, які видані Мукачівським АТП 12161 (а.с. 7-8, 13).
На підтвердження факту перебування у зоні відчуження, позивач окрім інших документів та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році 2 категорії, подав довідку про перебування працівників Мукачівського АТП 12161 в зоні відчуження під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, у якій під № 12 міститься його прізвище (а.с. 9).
Також позивачем надано списки працівників Мукачівського АТП 12161, які приймали участь у ліквідації аварії на ЧАЕС та яким виплачуються компенсації і надаються пільги, серед яких наявний і ОСОБА_1 (а.с. 10-12).
Викладені вище обставини, підтверджуються також відомостями про нарахування заробітної плати в сумі 531,20 руб., що відображено у особовій картці (а.с. 14).
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач надав усі документи, які достатні та підтверджують факт роботи у зоні відчуження у період з 15.04.1987 по 15.05.1987, тому безпідставним є посилання апелянта на не підтвердження такого періоду первинними документами.
Щодо посилання Пенсійного органу на наявність розбіжності в сумі заробітної плати зазначеної у довідці від 07.12.1992 № 644 (645,50 руб.) та особовій картці (531 руб.), то відповідач отримавши особову картку, а також архівну довідку від 21.04.2015 № 324/07-04 (а.с. 15), якими заробітна плата підтверджена у розмірі 531 руб., повинен був призначити пенсію виходячи із підтвердженого розміру заробітної плати. Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач просить призначити пенсію із урахуванням заробітку за травень 1987 року в розмірі 531 руб., який і зазначений у особовій картці.
Отже, вірними є висновки суду про наявність у позивача права на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно ст. 55 Закону № 796-XII.
З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року у справі № 301/1254/15-а (2а/301/38/15) без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.
На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін