Справа № 819/1367/14-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 819/1367/14-a
"01" жовтня 2014 р. м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі
головуючого судді Баб'юка П.М.
розглянувши у письмовому провадженні в місті Тернополі заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до народного депутата України ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання надати відповідь на звернення та стягнення моральної шкоди, -
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до народного депутата України ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про визнання незаконною бездіяльності щодо не розгляду звернення від 17 листопада 2013 року протягом одного місяця, несповіщення про продовження розгляду звернення та ненадання відповіді протягом 45 днів з моменту надходження звернення, а також, про зобов'язання надати відповідь на звернення.
29 серпня 2014 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в якій додатково до зазначених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 500 000 грн. моральної шкоди.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року позов задоволено частково, зобовязано народного депутата України ОСОБА_2 вчинити дії щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 листопада 2013 року. В задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Вказана постанова суду відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.52) отримана відповідачем 15 вересня 2014 року і 26 вересня 2014 року набрала законної сили.
15 вересня 2014 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі.
В обгрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що при ухваленні постанови суд не виніс рішення щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду звернення ОСОБА_1, а також не вирішив питання про судові витрати.
Ухвалою суду від 18 вересня 2014 року заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення було призначено до розгляду на 01 жовтня 2014 року о 10:00 год.
Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви (а.с.55-56), що враховуючи положення ч.3 ст.168 КАС України не перешкоджає розгляду вказаного питання за їх відсутності.
Зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до народного депутата України ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності щодо не розгляду звернення від 17 листопада 2013 року протягом одного місяця, несповіщення про продовження розгляду звернення та ненадання відповіді протягом 45 днів з моменту надходження звернення, а також, про зобов'язання надати відповідь на звернення.
29 серпня 2014 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в якій додатково до зазначених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 500 000 грн. завданої йому моральної шкоди.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року позов задоволено частково, зобовязано народного депутата України ОСОБА_2 вчинити дії щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 листопада 2013 року. В задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Таким чином, при ухваленні вказаної постанови суд не виніс рішення по заявленій позивачем позовній вимозі про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 та не вирішив питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, є підстави для ухвалення додаткового судового рішення у справі.
Відповідно до вимог ст.168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу, зокрема, у випадках, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення та/або судом не вирішено питання про судові витрати. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.
Постанова суду від 09 вересня 2014 року набрала законної сили, виконавчий лист за вказаною постановою не видавався, строк на виконання судового рішення не закінчився.

Постановою суду крім іншого встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до народного депутата України ОСОБА_2 із зверненням від 17 листопада 2013 року, в якому, зокрема, просив подарувати йому квартиру за адресою м. Київ, вул. Вишняківська, 6-А/70, яка нібито перебуває у власності відповідача. Лист був направлений на адресу Верховної ОСОБА_3 України 20.11.2013 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення та описом вмісту вкладення. 26 листопада 2013 року звернення позивача надійшло до Апарату Верховної ОСОБА_3 України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.7)

Відповідач у запереченнях на позов вказав, що на вказане звернення позивача ним було надано відповідь від 31.12.2013 №04-04/9-1734.

Проте, як встановлено в судовому засіданні з показів свідка і підтверджується самим листом від 31.12.2013 №04-04/9-1734, вказана відповідь адресована ОСОБА_4, а не позивачеві (ОСОБА_1С.).

Як пояснив свідок, даний лист відповідача (від 31.12.2013 №04-04/9-1734) являється відповіддю на звернення ОСОБА_4 щодо надання матеріальної допомоги, і не має відношення до звернення ОСОБА_1 про передачу йому у власність квартири.

На підставі наведеного, судом у постанові від 09 вересня 2014 року встановлено, що лист відповідача від 31.12.2013 №04-04/9-1734 адресований не позивачеві, а являється відповіддю на звернення іншої фізичної особи - ОСОБА_4 щодо надання матеріальної допомоги, і не має відношення до звернення ОСОБА_1 про передачу йому у власність квартири. Інших доказів надання відповіді позивачеві на його звернення, в тому числі які витребовувались ухвалою суду від 14 серпня 2014 року, відповідачем не надано.

Таким чином, звернення ОСОБА_1 від 17 листопада 2013 року щодо передачі йому у власність квартири не було розглянуто народним депутатом України ОСОБА_2.

Стаття 7 Закону України "Про статус народного депутата України" передбачає, що народний депутат відповідно до закону розглядає звернення виборців, а також від підприємств, установ, організацій, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, вживає заходів для реалізації їх пропозицій і законних вимог, інформує виборців про свою депутатську діяльність під час особистих зустрічей з ними та через засоби масової інформації. Народний депутат відповідальний за свою депутатську діяльність перед Українським народом як уповноважений ним представник у ОСОБА_3 України.

Згідно ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як встановлено судом у постанові від 09 вересня 2014 року, вказані вимоги чинного законодавства не були виконані відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність у формі не розгляду звернення позивача від 17 листопада 2013 року протягом одного місяця, несповіщення про продовження розгляду звернення та ненадання відповіді протягом 45 днів з моменту надходження звернення.

Враховуючи наведене, позовна вимога про визнання вказаної бездіяльності відповідача протиправною підлягає задоволенню.

Також судом при винесенні постанови не вирішено питання розподілу судових витрат.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 73,08 грн. згідно квитанції №3 від 16.07.2014 (філія Тернопільського обласного управління ОБ України 10019/0002 р.м.21) за подання адміністративного позову немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Частиною 3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Проте, відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", за подання позову з вимогою відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, - судовий збір не сплачується.

Враховуючи наведене, оскільки вимоги немайнового характеру, що були заявлені позивачем у позовній заяві, задоволено судом у повному обсязі, а судовий збір за вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди) позивач не сплачував, і в цій частині у задоволенні позову судом було відмовлено, суд приходить до висновку, що сплачений судовий збір в розмірі 73,08 грн. підлягає поверненню позивачеві з Державного бюджету України в повному обсязі.

Таким чином, заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.94,168,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.

2. Постановити додаткову постанову у справі №819/1367/14-а.

3. Визнати протиправною бездіяльність народного депутата України ОСОБА_2 щодо не розгляду протягом одного місяця звернення ОСОБА_1 від 17 листопада 2013 року про передачу йому у власність квартири, несповіщення про продовження розгляду звернення та ненадання відповіді протягом 45 днів з моменту надходження звернення.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок), сплачений згідно квитанції №3 від 16 липня 2014 року (філія Тернопільського обласного управління ОБ України 10019/0002 р.м.21).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.