Справа № 2а-2370/8026/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/44951/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М.(доповідач), Тракало В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до фінансового відділу Міністерства оборони України (далі - 19 фінансовий відділ МО), третя особа - військова прокуратура Центрального регіону України, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання до вчинення дій та стягнення грошової допомоги за касаційною скаргою заступника прокурора військової прокуратури Центрального регіону України (далі - Прокурор) на судові рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати протиправною бездіяльність 19 фінансового відділу МО по не нарахуванню і невиплаті йому грошової допомоги відповідно до частини п'ятнадцятої статті 50-1 від 5 листопада 1991 року №1789-XII Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-XII);

зобов'язати відповідачів нарахувати зазначену допомогу, розмір якої становить 36723,70 грн., та здійснити виплату.

Посилався на те, що має всі правові підстави до отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 50-1 Закону №1789-XII.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Київський апеляційний адміністративний суд рішенням від 14 червня 2012 року постанову окружного суду скасував та ухвалив нову про часткове задоволення позову. Визнано протиправною бездіяльність 19 фінансового відділу МО по не нарахуванню і невиплаті ОСОБА_4 грошової допомоги, передбаченої пунктом 15 статті 50-1 Закону №1789-XII. Зобов'язано нарахувати і виплатити таку допомогу. В решті у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Прокурор, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в позові. Вказує на те, що факт отримання одноразової грошової допомоги пов'язується з виходом на пенсію. Позивач вийшов на пенсію військовослужбовця і отримав одноразову грошову допомогу як військовослужбовець, тому вимога про виплату допомоги, передбачена статтею 50-1 Закону №1789-XII безпідставна.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, наказом Міністра оборони України від 28 липня 2011 року № 752 ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас за станом здоров'я відповідно до пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов'язок та військову службу».

Після звільнення йому призначено пенсію за Законом України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII). З вересня 2011 року він отримує пенсію згідно із статтею 50-1 Закону №1789-XII.

На звернення позивача до 19 фінансового відділу МОУ про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону №1789-XII йому відмовлено з посиланням на те, що одноразова грошова допомога вже була виплачена за правилами статті 9 Закону №2262-XII.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що одноразова грошова допомога, передбачена статтею 50-1 Закону №1789-XII, виплачується за умови одночасного призначення пенсії за цим Законом.

Апеляційний суд, задовольняючи позов, послався на те, що чинне законодавство не обмежує право особи на отримання грошової допомоги після призначення пенсії за Законом №1789-XII .

Висновок апеляційного суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих урегульовано Законом №1789-ХІІ.

Законом України від 12 липня 2001 року № 2663-III «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ, частиною п'ятнадцятою якої встановлено, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугу років або по інвалідності виплачується грошова допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Наведена норма Закону містить таку обов'язкову умову виплати грошової допомоги працівникам органів прокуратури, як вихід на пенсію за вислугу років або по інвалідності.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена Верховним Судом України в постанові від 28 квітня 2015 року (справа №. 21-87а15)

Згідно фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звільнено в запас з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства військової прокуратури Центрального регіону України за станом здоров'я. З часу звільнення і до вересня 2011 року він отримував пенсію за правилами Закону №2262-XII.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених статтею 226 КАС України, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасовано помилково.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора військової прокуратури Центрального регіону України задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року скасувати та залишити в силі постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Тракало

І.В. Штульман