Справа № 805/4194/15-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. Справа №805/4194/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 19:15

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Хоменко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького апеляційного адміністративного суду про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю,

представників відповідача ОСОБА_3 за довіреністю, ОСОБА_4 за довіреністю.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецького апеляційного адміністративного суду (далі ДААС, відповідач) про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на свій запит до Донецького апеляційного адміністративного суду про доступ до публічної інформації, яка знаходиться у володінні відповідача і яка згідно чинного законодавства відноситься до відкритої публічної інформації, а саме: «надати перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06 серпня 2015 року та відомості про керівництво суду», позивач отримав лист Донецького апеляційного адміністративного суду, яким відмовлено в отриманні запитуваної інформації.

Позивач вважає протиправними дії Донецького апеляційного адміністративного суду, що виявились у відмові надати ОСОБА_1 публічну інформацію, та просить зобовязати Донецький апеляційний адміністративний суд надати ОСОБА_1 (за рішенням суду) відкриту публічну інформацію, а саме: перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06 серпня 2015 року та відомості про керівництво суду.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову мотивуючи тим, що Донецький апеляційний адміністративний суд наданою відповіддю від 12 серпня 2015 року за № 02-19/8/15 не відмовив ОСОБА_1 в отриманні зазначеної інформації, а рекомендував звернутись із відповідним запитом на інформацію після закінчення антитерористичної операції та за відсутності загрози життю і здоровю працівників суду, у тому числі суддів.

Заслухавши пояснення позивача та заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із запитом №76-2015 від 06 серпня 2015 року до Донецького апеляційного адміністративного суду з проханням надати перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06 серпня 2015 року та відомості про керівництво суду. Посилаючись на ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просив надати відповідь протягом 5 робочих днів шляхом надсилання на поштову адресу (а.с. 12).

Донецькій апеляційний адміністративний суд на запит ОСОБА_1 від 06 серпня 2015 року за №76-2015 про надання переліку суддів ДААС станом на 06 серпня 2015 року та відомості про керівництво суду надав відповідь 12 серпня 2015 року за № 02-19/8/15, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Приміщення Донецького апеляційного адміністративного суду, розташоване у місті Донецьк, у вересні 2014 року захоплено озброєними невідомими особами. За вищевказаним фактом події зареєстровано в ЕРДР №0000758 за статтею 341 ч. 1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що за фактом захоплення суду порушено кримінальне провадження, а також те, що працівники суду під час поїздок до своїх домівок на тимчасово окупованій території Донецької області вимушені перетинати блокпости незаконних озброєних формувань, наявність витребуваної інформації про перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06 серпня 2015 року та відомостей про керівництво суду у вільному доступі на даний час може зашкодити життю і здоровю працівників суду.

Крім того, зазначено, що впродовж проведення антитерористичної операції неодноразово судді ДААС затримувались невідомими озброєними особами на блокпостах та надання будь-якої інформації щодо персональних даних суддів ставить під загрозу їх життя та життя їхніх родин.

Тому, жодний суддя не надав згоду на поширення персональних даних в рамках цього запиту на інформацію.

Крім іншого, всупереч ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у зверненні не зазначено з якою метою збираються данні, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються.

Після закінчення антитерористичної операції та відсутності загрози життю і здоровю працівників суду, у тому числі суддів, Донецький апеляційний адміністративний суд пропонує ОСОБА_1 звернутись із відповідним запитом на інформацію та отримати вичерпну відповідь з урахуванням норм права. Вся необхідна інформація стосовно роботи Донецького апеляційного адміністративного суду, як установи, розташована на офіційному сайті суду (а.с. 13-15).

Відповідач зазначив, що у даному випадку ним відстрочено задоволення запиту на інформацію до закінчення антитерористичної операції відповідно до вимог ч. 7 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13 січня 2011 року (далі - Закон № 2939-VI).

Відносини, що виникають у сфері поширення публічної інформації, регулює, зокрема, Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Так, відповідно до ст.1 Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.12 Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

При цьому, за приписами статті 13, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3)особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ст.13 Закону).

Згідно ч.1 ст.19 Закону, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Проте, законодавцем встановлено обмеження в частині доступу до інформації про особу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.10 Закону кожна особа має право: знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Як вже зазначалось судом раніше, позивачем було спрямовано на адресу відповідача запит щодо надання переліку суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06 серпня 2015 року та відомості про керівництво суду.

Зазначене передбачає висвітлення прізвищ імен та по-батькові громадян України, що мають статус судді та/або займають адміністративну (керівну) посаду в Донецькому апеляційному адміністративному суді.

Законом, що регулює правові відносини, повязані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у звязку з обробкою персональних даних, являється Закон України «Про захист персональних даних».

Іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних є базою персональних даних.

З огляду на це база персональних даних є упорядкованою сукупністю логічно повязаних даних про фізичних осіб: що зберігаються та обробляються відповідним програмним забезпеченням, є базою персональних даних в електронній формі, що зберігаються та обробляються на паперових носіях інформації, є базою персональних даних у формі картотек. Варто зазначити, що, виходячи з положень ст. 2 даного Закону, персональні дані одночасно можуть бути упорядковані і в електронній формі і в формі картотек. Так, персональними даними є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Законодавством України не встановлено і не може бути встановлено чіткого переліку відомостей про фізичну особу, які є персональними даними, задля можливості застосування положень Закону до різноманітних ситуацій, у тому числі при обробці персональних даних в інформаційних (автоматизованих) базах та картотеках цих даних, що можуть виникнути у майбутньому, у звязку зі зміною у технологічній, соціальній, економічній та інших сферах суспільного життя.

Проте, з положень зазначеного Закону можливо зробити висновок про те, що прізвище, імя та по-батькові людини дають можливість прямо ідентифікувати конкретну особу в будь-якому структурованому масиві персональних даних, що є в загальному доступі громадян.

За вимогами ч. 2 ст. 14 цього Закону поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною першою ст. 7 Закону № 2939-VI визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Частиною другою цієї статті передбачено, що розпорядники інформації визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-ІІ Інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

За вимогами ч. 2 ст. 14 цього Закону поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Всупереч даним нормам, жодний суддя не надав згоду на поширення персональних даних в рамках цього запиту на інформацію, що підтверджується опитувальним листом від 10 серпня 2015 року щодо надання/ненадання згоди на поширення персональних даних на інформаційний запит від 06 серпня 2015 року про надання інформації щодо працюючих суддів Донецького апеляційного адміністративного суду та керівництва суду (а.с. 31-33).

Згідно ч. 1 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід'ємними і непорушними.

За приписами ст. 22 Закону контроль за додержанням законодавства про захист персональних даних у межах повноважень, передбачених законом, здійснюють такі органи: Уповноважений; суди.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в мережі інтернет в своїх блогах та форумах поширювались негативні висловлювання щодо органів державної влади, суддів.

У звязку з проведенням на території, зокрема, Донецької області антитерористичної операції виникла нестабільність у функціонуванні органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень.

Так, приміщення Донецького апеляційного адміністративного суду розташоване у місті Донецьку у вересні 2014 року захоплено озброєними угрупуваннями, що підтверджується сертифікатом Донецької торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 13 березня 2015 року №3725 (а.с. 30).

За вищевказаним фактом подію зареєстровано в єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000758 за статтею 341 ч. 1 Кримінального кодексу України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру ЄО №2615 від 22 вересня 2014 року досудових розслідувань, листом Головного управління МВС України в Донецькій області від 9 лютого 2015 року № 4/733 та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 жовтня 2014 року № 0000758 (а.с. 27-29).

Указом Президента України від 12 листопада 2014 року № 866/2014 «Про внесення змін до мережі адміністративних судів України» з метою забезпечення належних і безпечних умов для роботи, своєчасного розгляду справ Донецьким апеляційним адміністративним судом, відповідно до пункту 23 частини першої статті 106 Конституції України та статті 19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місце знаходження Донецького апеляційного адміністративного суду змінено з місця Донецьк на місце Краматорськ.

Розпорядженням голови Вищого адміністративного суду України від 1 грудня 2014 року № 252 «Про внесення змін до розпорядження Вищого адміністративного суду від 02 вересня 2014 року №193 «Про забезпечення розгляду адміністративних справ, підсудних адміністративних судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції» відновлено роботу Донецького апеляційного адміністративного суду відповідно по здійсненню правосуддя.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, коли ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Частина 1 ст. 34 Конституції України гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Проте, позивачем не додержані умови забезпечення балансу між правом на повагу до особистого життя та правом на свободу вираження поглядів.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2013 року № 11 «Про практику застосування судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» можна відокремити такі ознаки публічної інформації: готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством; заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; така інформація знаходиться у володінні субєктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; інформація не може бути публічною, якщо створена субєктом владних повноважень не під час виконання своїх обовязків, інформація не може бути публічною, якщо створена не субєктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише субєктом владних повноважень у процесі виконання своїх обовязків.

Таким чином, незважаючи на те, що Закон містить визначення терміна «публічна інформація», на практиці не має однозначного розуміння цього поняття.

Так, для зясування того, чи є інформація публічною, судом досліджені підстави одержання та створення інформації субєктом владних повноважень, та враховано, що вона не була створена субєктом владних повноважень на виконання обовязків, визначених чинним законодавством.

Сінтез викладеного, дає можливість зробити висновок, що запитуваний запит про надання публічної інформації є фактично зверненням (заявою, клопотанням) про надання інформації згідно із Законом України «Про звернення громадян», тому у діях відповідача відсутнє порушення права заявника на одержання публічної інформації.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обгрунтованість та законність відповіді на запит позивача в розрізі Закону України «Про звернення громадян» не були предметом оскарження в даній справі, тому судом було надано правову оцінку лише діям Донецького апеляційного адміністративного суду щодо надання/відмови у наданні публічної інформації, як того вимагають приписи ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Так, з урахуванням висновків суду щодо відсутності у діях відповідача порушення права заявника на одержання публічної інформації, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно зобовязання відповідача надати позивачу протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду відкриту публічну інформацію, а саме: перелік суддів Донецького апеляційного адміністративного суду станом на 06 серпня 2015 року та відомості про керівництво суду необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126, 127, 130, 133-135, 138-140, 143, 150154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Донецького апеляційного адміністративного суду про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 1 жовтня 2015 року в присутності представників сторін.

Повний текст постанови складений та підписаний 05 жовтня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.