Справа № 806/2547/14
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"29" вересня 2015 р. Справа № 806/2547/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" липня 2015 р. у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа: ОСОБА_5 зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно збудовану літню кухню розмірами 5.3х3.5+3.3х3.5 по вул. Волі, 24 в м. Новограді-Волинському, з компенсацією витрат, повязаних із знесенням обєкта за рахунок відповідача.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.07.2015р. року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що у період з 01.11.2013 по 07.11.2013 посадовими особами Інспекції на підставі звернення ОСОБА_5 від 11.10.2013 № Т-458 (а.с. 5), наказу Інспекції від 31.10.2013 № 462-ОД (а.с.6) та направлення для проведення позапланової перевірки від 31.10.2013 року № 156/13 (а.с.7) проведено позапланову перевірку дотримання вимог державних будівельних норм, стандартів правил під час виконання будівельних робіт АДРЕСА_1 - Волинському Житомирської області, за результатами якої складено акт від 07.11.2013 (а.с.18-19).

Указаним актом зафіксовано, що відповідно договору купівлі-продажу (земельної ділянки) від 06.10.1999 за реєстраційним № 1429, бланк серія АВВ № 442140; державного акту на право власності на землю серія ІІЖТ № 049492 від 01.12.1999 власницею земельної ділянки за вищевказаною адресою є ОСОБА_3.

Відповідно до договору дарування від 01.04.1998, зареєстровано в реєстрі нотаріальних справ за реєстраційним № 537, власницею квартири №1 з відповідною частиною надвірних будівель: сараїв Б, Г та гаража Д АДРЕСА_2 є ОСОБА_3.

Згідно технічного паспорту реєстраційний № 376/2 від 04.11.2013, виданого КП "Новоград-Волинським БТІ" до квартири № 1 за вищевказаною адресою належить: частина сараю, гараж, навіс та літня кухня.

ОСОБА_3, згідно вищевказаного технічного паспорту у 2010 році самочинно, без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи та проектної документації або будівельного паспорту, виконала будівельні роботи з реконструкції існуючого сараю в літню кухню розмір: (5.3х3.5+3.3х3.5) по вул.Волі, 24 в м.Новограді - Волинському Житомирської області, чим порушила вимоги статті 29 Закону України "Про планування і забудову територій", ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 1, 2, 6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011.

На підставі виявленого порушення, головним державним інспектором відділу контролю за будівництвом обєктів, якістю будівельних матеріалів та державного ринкового нагляду по Західному регіону інспекції ДАБК у Житомирській області ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення від 07.11.2013 (а.с. 20).

07.11.2013 начальником відділу контролю за будівництвом обєктів, якістю будівельних матеріалів та державного ринкового нагляду по Західному регіону інспекції ДАБК у Житомирській області ОСОБА_7 складено припис № 51 (а.с. 21), яким запропоновано ОСОБА_3 усунути виявлені перевіркою порушення відповідно до вимог чинного законодавства та встановлено термін до 15.01.2014.

Зазначений припис відповідачем не був оскаржений у судовому порядку, і станом на день розгляду справи є чинним.

03.02.2014 посадовими особами Інспекції проведено позапланову перевірку з питань виконання будівельних робіт (реконструкція сараю в літню кухню) АДРЕСА_3 - Волинський Житомирської області, що належить ОСОБА_3, за результатами якої складено акт 03.02.2014 (а.с. 26-27).

Зазначеним актом зафіксовано, що станом на 03.02.2014 у ОСОБА_3:

- будівельний паспорт забудови земельної ділянки або проектна документація забудовника відсутня, що порушує вимоги статей 27, 31, 33 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статей 7, 9, 28 Закону України "Про архітектурну діяльність", пунктів 7.1, 8.14, 9.3, 9.7, 9.11, 10.6 ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт";

- відсутній документ, який дає право виконувати будівельні роботи, а саме повідомлення на початок виконання будівельних робіт, що порушує вимоги статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пунктів 1, 2, 6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011.

07.11.2013 ОСОБА_3 був наданий припис № 51 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у якому було зазначено усунути вищевказані порушення до 15.01.2014, однак, станом на 03.02.2014 зазначені порушення не усунула.

За результатами перевірки, позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.02.2014 (а.с. 28-29) та винесено припис № 7 від 03.02.2014 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким позивачу запропоновано добровільно демонтувати самочинно збудовану літню кухню розмірами (5,3х3,5 + 3,3х3,5) по вул. Волі, 24, в м. Новограді - Волинському Житомирської області до 03.03.2014.

Матеріалами справи підтверджено, що не погодившись із приписом інспекції ДАБК у Житомирській області, ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом про його скасування.

Так, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 у справі № 806/3680/14 (а.с. 77-78), залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Підставою для відмови слугував висновок судів про те, що оспорюваний припис № 7 від 03.02.2014 є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_3 не виконано вимоги припису № 51 від 07.11.2013 та не оскаржено його у встановленому законом порядку.

Крім того, суд зазначив, що "Інспекція у своєму приписі не вийшла за межі наданих їй повноважень, передбачених Положенням про державний архітектурно-будівельний контроль, так як не вирішувала питання щодо демонтажу споруди. Відповідно до Припису Інспекція лише запропонувала усунути допущені порушення законодавства".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача знести за власний рахунок самочинно збудовану будівлю літньої кухні є крайньою мірою та позивачем не вичерпано всіх заходів, для приведення об'єкта самочинного будівництва у належний стан.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, в силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності визначає Закон України "Про архітектурну діяльність".

Приписи ст.7 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачають порядок розроблення та затвердження проекту об'єкта архітектури.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Статтею 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Згідно пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 N553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про архітектурну діяльність" власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані, зокрема, отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури; у разі необхідності внесення змін до об'ємно-просторових, планувальних та інших рішень об'єкта архітектури розробляти відповідну проектну документацію, затверджувати її та проводити будівельні роботи в установленому законодавством порядку; зберігати комплект проектної документації, за якою збудовано об'єкт архітектури, та паспорт об'єкта, та передавати цю документацію новому власнику.

Відповідно до частин 1, 2 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Положеннями ст. 24 Закону України "Про планування і забудову територій" від 20 квітня 2000 року № 1699-III (який діяв з 02.06.2000 до 12.03.2011р., далі - Закон № 1699-III ) встановлено, що фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво відповідного об'єкта містобудування.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова садибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 кв. метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Також, статтею 29 Закону України "Про планування і забудову територій" встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Згідно зі частиною 1 статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

У ході судового розгляду справи встановлено, що реконструкція сараю здійснена відповідачем без відповідних дозвільних документів та за відсутності проектної документації.

Відповідно до положень статті 38 Закону від 17.02.2011 року № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI) право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Частиною 7 статті 376 ЦК передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Системний аналіз наведених вище норм свідчить про те, що у разі встановлення порушення суб'єктом містобудівної діяльності здійснення самочинного будівництва об'єктів нерухомого майна без відповідного дозволу, відповідний орган державної влади наділений повноваженнями на звернення з позовом до суду щодо знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомого майна, як крайній захід, і лише тоді коли використані всі передбачені законодавством України заходи реагування за чотирьох умов, а саме:

- за умови складання припису щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства шляхом надання можливості відповідачеві для проведення відповідної перебудови;

- за умови, що вказане будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб;

- за умови відсутності можливості проведення перебудови самочинно збудованого нерухомого майна;

- за умови, якщо особа, яка здійснила самочинне будівництво відмовляється від проведення такої перебудови, при цьому, відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Таким чином, звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, зокрема за умови, якщо цим будівництвом порушуються права третіх осіб, а перебудова не призведе до усунення їх порушених прав, а також у разі, якщо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, неможливо, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

При цьому, Інспекція повинна надати докази того, що будівельні роботи, виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а з огляду на приписи Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" надати також докази неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження вище зазначених обставин, що унеможливлює задоволення адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до суду з позовом до відповідача про зобов'язання відповідача щодо проведення відповідної перебудови згідно до вимог частин 4, 7 статті 376 Цивільного кодексу України, а, відповідно, і відмова відповідача від проведення перебудови жодними доказами не підтверджена.

Також і третьою особою суду не надано доказів щодо заподіяння шкоди правам та інтересам третьої особи відповідачем внаслідок самочинно реконструйованого сараю (без відповідного дозволу) з урахуванням того, що вказаний об'єкт нерухомого майна побудовано на земельній ділянці, яка належить відповідачеві, що підтверджено копією акту на право приватної власності на землю.

Земельна ділянка, на якій реконструйований відповідачем сарай - об'єкт нерухомості, є об'єктами права власності відповідача, а за приписами статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги, що особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на збудоване майно в даному випадку не мають правового значення у цій справі, оскільки в даному випадку за твердженнями відповідача і це не спростовано, не відбулося нового будівництва, а відповідач здійснив реконструкцію в межах існуючого раніше сараю, на який він правомірно набув право власності. Ця реконструкція здійснена на земельній ділянці, що належить відповідачу.

Саме ця обставина є ключовою при вирішенні заявленого органом державної влади позову. Єдиним порушенням, яке вміняється відповідачу при здійсненні перебудови органом влади це відсутність документів дозвільного характеру. Відповідність перебудованого сараю архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам взагалі позивачем не досліджувалася, як і можливість здійснити перебудову.

Разом з тим, відповідно до ч.5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відмова у задоволенні цього позову не означатиме, що відповідач набуде право власності на перебудоване майно як на об'єкт нерухомості. Однак, відповідач, як власник земельної ділянки, не позбавлений права на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на перебудований сарай.

Колегія суддів також зазначає, що за умови наявності між відповідачем та третьою особою спору з приводу користування суміжними земельними ділянками та будівлями, які на них розташовані, за наявності порушень прав та інтересів третьої особи саме відповідачем, третя особа не позбавлена права на звернення до компетентного суду у встановленому законодавством порядку.

Частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права, постанова прийнята з їх дотриманням, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державна архітектурно-будівельна інспекція України бульвар Лесі України,26,м.Київ,01133

3- відповідачу/відповідачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_4,11700 ОСОБА_4 АДРЕСА_5,11700

4-третій особі: ОСОБА_5 - АДРЕСА_6,11700

Представник ОСОБА_9 майдан Згоди,4 к.32, м.Житомир, 10000

Представник ОСОБА_10В.вул.Чапаєва,5 кв.21, м.Житомир, 10014

а/с №210, м.Житомир, 10014

,