Справа № 345/4823/14
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 р. Справа № 876/3287/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2015 року по справі № 345/4823/14 за позовом Виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області до Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дії, -

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Калуської міської ради Івано-Франківської області звернувся в суд з позовом, яким просив визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.10.2014 року; визнати протиправною бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо неприйняття постанови про задоволення чи відмову в задоволенні скарги від 17.10.2014 року; скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.10.2014 року; зобовязати відповідача прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого комітету постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калуської міської ради №25 від 26.08.2014 року.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що оскільки у виконавчому документі не вказано ідентифікаційний номер боржника, а державний виконавець не мав доступу до отримання таких даних, що підтверджується довідкою ДП «Інформаційний центр», тому прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження буде порушувати вимоги ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та унеможливлює здійснення в подальшому виконавчого провадження.

У звязку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження згідно з п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 26.08.2014 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Калуської міської ради Івано-Франківської області прийнято постанову № 25 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу в розмірі шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 102,00 грн. (а.с.14), яку 02.10.2014 року було направлено для виконання у Відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції.

07.10.2014 року головним державним виконавцем Мельник Н.В. Відділу ДВС винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), оскільки постанова не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому листі відсутній ідентифікаційний код боржника, що унеможливлює своєчасно і у повному обсязі вчинити виконавчі дії (а.с.15).

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 18 вказаного Закону № 606-XIV у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Частиною 4 цієї статті встановлено, що законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Згідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Зазначене дає підстави для висновку, що у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера, державний виконавець не позбавлений можливості самостійно звернутись до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом щодо надання довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Проте, державний виконавець не скористався в повному обсязі наданими йому правами та обов'язками, встановленими Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Дана позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі №6-62цс14, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2015 року по справі № 345/4823/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

ОСОБА_4