Справа № 2а-2160/11
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
іменем України

"30" серпня 2011 р. Справа № 2а-2160/11
номер рядка статистичного звіту 12.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "01" квітня 2011 р. у справі № 2а-2160/11 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошової компенсації за невикористане речове майно в сумі 6474,59грн. ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь невиплачені суми грошової компенсації за неотримане в період служби речове майно в сумі 6474,59 грн. та з Державного бюджету понесені судові витрати в сумі 65,00 грн..

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача 6474,59 грн. відшкодування за неотримане речове майно за період до 30.05.2005 року та 65,00 грн. судових витрат з Державного бюджету України.

Рівненський обласний військовий комісаріат не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить її скасувати та прийняти нову якою відмовити в задоволенні заявлених позивачем вимог.

У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандуючого Збройних Сил України №999 від 17 грудня 2010 року позивач був звільнений в запас відповідно до ст.26 Закону України "Про військовий обов"язок та військову службу", пункт "б" ч.6 (за станом здоров"я), з правом носіння військової форми одягу, та наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №238 від 30.12.2010 року (по стройовій частині) був виключений із списків особового складу військового комісаріату.

Відповідно до довідки відповідача від 09.02.2011 року за №07 долученої до справи, загальна сума заборгованості за не отримане позивачем речове майно складає 6474,59 грн..

Але відповідач вважає, що так як дія ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка давала б підстави для отримання зазначеної компенсації - зупинена ст.2 Закону України "Про деякі заходи, щодо економії бюджетних коштів" і цей закон є на даний час чинним, то позивач не має законних підстав на отримання такої компенсації.

Позивач не погоджується з даною позицією, вказуючи на порушення його конституційних прав та Закону України "Про працю", щодо повного розрахунку на день звільнення.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Обговорюючи питання про правомірність заявлених позивачем вимог в частині виплати грошової компенсації за невикористане речове майно, судова колегія зазначає, що приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забезпечення, а також грошове майно та продовольчі пайки, або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до довідки-розрахунку, що міститься в матеріалах вказаної справи, позивачу не було видано речового майна на загальну суму 6474,59 грн..

Судова колегія вважає, що дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за речове майно не порушують вимог чинного законодавства, враховуючи наступне.

Так, судом першої інстанції не враховано, що дію ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» згідно із Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року № 1459-ІІІ призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Відповідно до п. 5 наказу МВС України № 1489 від 05.12.2003 року «Про затвердження Положення про забезпечення речовим майном осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ» (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно наказу МВС України від 30.12.2005 року № 1265), при звільненні видані предмети речового майна особистого користування, строк носіння яких не вийшов, не повертаються, а їх вартість не відшкодовується. Компенсація замість належних предметів форменого обмундирування видається тільки працівникам , які використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність. Крім того, компенсація таким особам проводиться тільки під час проходження служби, а не при звільненні зі служби.

Таким чином, до спірних правовідносин не могла бути застосована норма ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка власне і передбачала можливість отримання грошової компенсації замість речового майна, оскільки у зазначений період вона не діяла.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, застосувавши до спірних правовідносин нечинне положення нормативно-правового акту.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2011 року у справі №2а-2160/11 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошової компенсації замість невикористаного речового майна - скасувати та прийняти нову постанову, про відмову в задоволенні позовних вимог - за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: І.Ф.Бондарчук

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу Рівненський обласний військовий комісаріат вул.Грабник,4,м.Рівне,33023