Справа № 825/2985/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2015 р. м. Київ К/800/67660/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря: Іванова Д.О.

представників:

позивача: не з'явився

відповідача: Полегешко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року

у справі № 825/2985/14

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3

до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, СПД ОСОБА_3) звернувся з позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 року позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 року в частині задоволення позовних вимог. Прийнято нову постанову в цій частині, якою в задоволенні позову відмовлено. В решті постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 року залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції, оскаржив його у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченні на касаційну скаргу ДПІ, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу СПД ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку СПД ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 11.04.2014 року № 102/17-, де зазначено порушення позивачем підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України)

Вказаний висновок контролюючим органом зроблено у зв'язку протиправністю визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, неврахування понесених СПД ОСОБА_3 витрат на придбання будівельних матеріалів, а також податковий орган дійшов висновку про порушення СПД ОСОБА_3 статті 25 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), з огляду на заниження суми єдиного внеску, що підлягає сплаті з отриманого чистого доходу, на 469 767,01 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.05.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 171 772,51 грн., за штрафними санкціями 42 943,13 грн. та вимогу від17.07.2014 року № 53 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі боргу 197 529,32 грн.

За результатами адміністративного оскарження, спірне податкове повідомлення-рішення податковим органом залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Суд першої інстанції визнав не обґрунтованими такі висновки ДПІ, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 167.1. статті 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Підпунктами 177.1, 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу..

Так, судом першої інстанції встановлено, що СПД ОСОБА_3 в період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року здійснював господарську діяльність із застосуванням загальної системи оподаткування, обліку та звітності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при закупівлі будівельних матеріалів сформовано валові витрати, які підтверджуються фіскальними та товарними чеками, накладними, видатковими накладними, що також відображено в Книзі доходів і витрат.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що СПД ОСОБА_3 в період з 2011-2013 роки здійснював будівельні роботи, виконання яких підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, що в свою чергу свідчить про використання позивачем придбаних будівельних матеріалів у власній господарській діяльності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи та вимог чинного законодавства, дійшов до висновку про правомірність формування платником податку витрат, за результатами господарської діяльності, які підтверджені відповідними первинними бухгалтерськими документами, та як наслідок правомірно задовольнив позовні вимоги СПД ОСОБА_3 в цій частині.

Щодо висновку суду першої інстанції стосовно вимоги від 17.07.2014 року № Ф-53, то колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З огляду на відсутність порушення вимог податкового законодавства щодо заниження чистого річного доходу, за результатами господарської діяльності в період з 2011-2013 роки, прийнята ДПІ вимога від 17.07.2014 року № Ф-53 є неправомірною, оскільки позивачем не занижено базу обрахування та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права.

За таких обставин, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.05.2014 року № та вимоги № Ф-53 від 17.07.2014 року, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 року в цій частині повинна бути залишена в силі, як така, що помилково скасована.

В частині відмови в задоволенні позову СПД ОСОБА_3 сторонами рішення першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.05.2014 року № та вимоги № Ф-53 від 17.07.2014 року, в цій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 року залишити в силі. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Ю.І. Цвіркун