Справа № 826/14475/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року № 826/14475/15

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Київ по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Майнау"
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Майнау" звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 10 липня 2015 року № , № , № .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Податковий кодекс України, Господарський кодекс України, закони України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України", "Про інформацію", Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1232, Методичні рекомендації щодо організації та проведення зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.04.2011 року № 236 та зазначає, що Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві при проведенні перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Майнау" неправомірно зроблений висновок про те, що правочини вчинені за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Про сервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Венеція груп", Приватного підприємства "Хімінвест" фактично не здійсненні, оскільки господарські взаємовідносини між позивачем та його контрагентами підтверджуються необхідними первинними документами.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Податкового кодексу України, Закон України "Про бухгателрський облік та фінансову звітність в Україні" та зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Майнау" не надало доказів реальності господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю "Про сервіс", Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція груп", Приватним підприємством "Хімінвест" та фінансового-господарські відносини з контрагентами є фіктивними правочинами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Майнау" є юридичною особою та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

В період з 8 червня 2015 року по 12 червня 2015 року Державною податковою інспекцією Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі наказу від 5 червня 2015 року № 901 та згідно п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Майнау" з питань правильності нарахування та повноти сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Про Сервіс" за період з 1 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція груп" за період з 1 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рона-СВ" за період з 1 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Пакпрінт" за період з 1 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пак" за період з 1 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року, Публічним акціонерним товариством "Київський КПК" за період з 1 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року, Приватним підприємством "Хімінвест" за період з 1 січня 2015 року по 31 січня 2015 року.

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві складено акт від 19 червня 2015 року № 775/26-53-22-05-21/35217308, яким встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Майнау":

-п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму за 2014 рік на суму ПДВ 312 139 грн., а саме: за липень 2014 року на суму 80 078грн., серпень 2014 року на суму 72 356 грн., жовтень 2014 року на суму 61 895 грн., за листопад 2014 року на суму 97 810 грн., та встановлено завищення від'ємного значення з ПДВ на загальну суму 308 240 грн., а саме: за серпень 2014 року на суму 39 714 грн., за вересень 2014 року на суму 104 889 грн., за жовтень 2014 року на суму 32 470 грн., за грудень 2014 року на суму 103 162 грн., за січень 2014 року на суму 28 005 грн.;

- п.п 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.7 ст. 138, п.п 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 364 087 грн.

Також актом перевірки від 19 червня 2015 року № 775/26-53-22-05-21/35217308 встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Майнау" по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція груп" за період з 1 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рона-СВ" за період з 1 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Пакпрінт" за період з 1 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, Приватним акціонерним товариством "Київський КПК" за період з 1 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пак" за період з 1 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року, Приватним підприємством "Хімінвест" за період з 1 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року порушень не встановлено.

На підставі складеного акту перевірки від 19 червня 2015 року № 775/26-53-22-05-21/35217308 Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 10 липня 2015 року:

- № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Майнау" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 308 240 грн.;

- № , яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю "Майнау" суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 720 926 грн., з якої за основним платежем - 312 139 грн., за штрафними санкціями - 78 035 грн.;

- № , яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю "Майнау" суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 455 109 грн., з якої за основним платежем -364 087 грн., за штрафними санкціями - 91 022 грн.

Як встановлено під час розгляду справи, Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві під час проведення перевірки прийшла до висновку про неправомірність віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Про сервіс", Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція груп", Приватним підприємством "Хімінвест", оскільки правочини вчинені за участю позивача та його контрагентів не спричинили настання реальних правових наслідків.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

1 травня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальність "Майнау", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Про сервіс", як виконавцем, укладено договір № 310, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати згідно з умовами даного договору роботу. Замовник зобов'язується прийняти цю роботу і оплатити її вартість згідно рахунків фактур. За договором виконавець виконує такі роботи: упаковка матеріалом замовника гафрокартонних виробів; навантажувально-розвантажувальні роботи, виготовлення гафротари з давальницької сировини.

На виконання умов договору № 310 між Товариством з обмеженою відповідальність "Майнау", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Про сервіс", як виконавцем, підписано акти здачі-прийнятих послуг:

- № 635 від 4 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 53 483, 40 грн.;

- № 636 від 10 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 57 120 грн.;

- № 637 від 14 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 59 898, 60 грн.;

- № 638 від 15 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 59 364 грн.;

- № 639 від 20 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 58 548 грн.;

- № 640 від 21 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 46 427, 40 грн.;

- № 641 від 26 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 54 852, 66 грн.;

- № 643 від 31 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 31 203, 54 грн.;

- № 644 від 31 липня 2014 року на загальну суму вартості робіт 59 568 грн.;

- № 495 від 5 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 38 552, 58 грн.;

- № 496 від 10 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 48 132 грн.;

- № 497 від 10 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 38 760 грн.;

- № 498 від 19 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 53 767, 98 грн.;

- № 499 від 20 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 46 920 грн.;

- № 500 від 25 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 44 941, 86 грн.;

- № 501 від 26 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 3 504 грн.;

- № 502 від 27 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 31 530, 60 грн.;

- № 503 від 31 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 55 080 грн.;

- № 504 від 31 серпня 2014 року на загальну суму вартості робіт 44 224 грн.;

- № 632 від 5 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 39 384,54 грн.;

- № 633 від 10 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 48 960 грн.;

- № 634 від 11 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 35 168, 22 грн.;

- № 635 від 17 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 54 432, 18 грн.;

- № 636 від 20 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 47 940 грн.;

- № 637 від 21 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 53 177, 40 грн.;

- № 638 від 26 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 48 634, 20 грн.;

- № 639 від 30 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 55 080 грн.;

- № 640 від 30 вересня 2014 року на загальну суму вартості робіт 32 487, 84 грн.;

- № 209 від 10 жовтня 2014 року на загальну суму вартості робіт 44 910 грн.;

- № 211 від 15 жовтня 2014 року на загальну суму вартості робіт 57 120 грн.;

- № 212 від 17 жовтня 2014 року на загальну суму вартості робіт 59 148 грн.;

- № 213 від 25 жовтня 2014 року на загальну суму вартості робіт 42 534 грн.;

- № 214 від 31 жовтня 2014 року на загальну суму вартості робіт 51 588 грн.;

- № 215 від 31 жовтня 2014 року на загальну суму вартості робіт 57 528 грн.;

- № 176 від 6 листопада 2014 року на загальну суму вартості робіт 49 223, 34 грн.;

- № 177 від 12 листопада 2014 року на загальну суму вартості робіт 53 162, 46 грн.;

- № 178 від 15 листопада 2014 року на загальну суму вартості робіт 57 120 грн.;

- № 179 від 23 листопада 2014 року на загальну суму вартості робіт 52 986, 60 грн.;

- № 180 від 30 листопада 2014 року на загальну суму вартості робіт 57 342, 60 грн.;

- № 181 від 30 листопада 2014 року на загальну суму вартості робіт 58 140 грн.;

- № 160 від 7 грудня 2014 року на загальну суму вартості робіт 42 116, 22 грн.;

- № 161 від 12 грудня 2014 року на загальну суму вартості робіт 59 160 грн.;

- № 162 від 14 грудня 2014 року на загальну суму вартості робіт 43 578, 36 грн.;

- № 163 від 21 грудня 2014 року на загальну суму вартості робіт 52 986, 60 грн.;

- № 164 від 22 грудня 2014 року на загальну суму вартості робіт 57 120 грн.;

- № 165 від 26 грудня 2014 року на загальну суму вартості робіт 46 37,38 грн.;

- № 168 від 31 грудня 2014 року на загальну суму вартості робіт 29 735,46 грн.;

- № 169 від 31 грудня 2014 року на загальну суму вартості робіт 48 960 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Про сервіс" виписало на користь позивача податкові накладні:

- № 635 від 4 липня 2014 року на загальну суму 53 483, 40 грн., в тому числі ПДВ - 8 913, 90 грн.;

- № 636 від 10 липня 2014 року на загальну 57 120 грн., в тому силі ПДВ - 9 520 грн.;

- № 637 від 14 липня 2014 року на загальну суму 59 898, 60 грн., втому числі ПДВ - 9 983, 10 грн.;

- № 638 від 15 липня 2014 року на загальну суму 59 364 грн., в тому силі ПДВ - 9 894 грн.;

- № 639 від 20 липня 2014 року на загальну 58 548 грн., в тому силі ПДВ - 9 758 грн.;

- № 640 від 21 липня 2014 року на загальну суму 46 427, 40 грн., в тому силі ПДВ - 7737, 90 грн. ;

- № 641 від 26 липня 2014 року на загальну суму 54 852, 66 грн. в тому силі ПДВ - 9 142, 11 грн.;

- № 643 від 31 липня 2014 року на загальну суму 31 203, 54 грн., в тому силі ПДВ - 5 200, 59 грн.;

- № 644 від 31 липня 2014 року на загальну суму 59 568 грн., в тому силі ПДВ - 9 928 грн.;

- № 495 від 5 серпня 2014 року на загальну суму 38 552, 58 грн., в тому силі ПДВ - 6 425, 43 грн.;

- № 496 від 10 серпня 2014 року на загальну суму 48 132 грн., в тому силі ПДВ - 8 022 грн.;

- № 497 від 10 серпня 2014 року на загальну суму 38 760 грн., в тому силі ПДВ - 6 460 грн.;

- № 498 від 19 серпня 2014 року на загальну суму 53 767, 98 грн., в тому силі ПДВ - 8 961, 33 грн.;

- № 499 від 20 серпня 2014 року на загальну суму 46 920 грн., в тому силі ПДВ - 7 820 грн.;

- № 500 від 25 серпня 2014 року на загальну суму 44 941, 86 грн., в тому силі ПДВ - 7 490, 31 грн.;

- № 501 від 26 серпня 2014 року на загальну суму 3 504 грн., в тому силі ПДВ - 584 грн.;

- № 502 від 27 серпня 2014 року на загальну суму 31 530, 60 грн., в тому силі ПДВ - 5 225,10 грн.;

- № 503 від 31 серпня 2014 року на загальну суму 55 080 грн., в тому силі ПДВ - 9 180 грн.;

- № 504 від 31 серпня 2014 року на загальну суму 44 224 грн., в тому силі ПДВ - 7 370, 82 грн.;

- № 632 від 5 вересня 2014 року на загальну суму 39 384,54 грн., в тому силі ПДВ - 6 564, 09 грн.;

- № 633 від 10 вересня 2014 року на загальну суму 48 960 грн., в тому силі ПДВ - 8 160 грн.;

- № 634 від 11 вересня 2014 року на загальну суму 35 168, 22 грн., в тому силі ПДВ - 5 861, 37 грн.;

- № 635 від 17 вересня 2014 року на загальну суму 54 432, 18 грн., в тому силі ПДВ - 9 072, 03 грн.;

- № 636 від 20 вересня 2014 року на загальну суму 47 940 грн., в тому силі ПДВ - 7 990 грн.;

- № 637 від 21 вересня 2014 року на загальну суму 53 177, 40 грн., в тому силі ПДВ - 8 862, 9 грн.;

- № 638 від 26 вересня 2014 року на загальну суму 48 634, 20 грн., в тому силі ПДВ - 8 105, 70 грн;

- № 639 від 30 вересня 2014 року на загальну суму 55 080 грн., в тому силі ПДВ - 9 180 грн.;

- № 640 від 30 вересня 2014 року на загальну суму 32 487, 84 грн., в тому силі ПДВ - 5 414, 64 грн.;

- № 209 від 10 жовтня 2014 року на загальну суму 44 910 грн., в тому силі ПДВ - 7 485 грн.;

- № 211 від 15 жовтня 2014 року на загальну суму 57 120 грн., в тому силі ПДВ - 9 520 грн.;

- № 212 від 17 жовтня 2014 року на загальну суму 59 148 грн., в тому силі ПДВ - 9 858 грн.;

- № 213 від 25 жовтня 2014 року на загальну суму 42 534 грн., в тому силі ПДВ - 7 089 грн.;

- № 214 від 31 жовтня 2014 року на загальну суму 51 588 грн., в тому силі ПДВ - 8 598 грн.;

- № 215 від 31 жовтня 2014 року на загальну суму 57 528 грн., в тому силі ПДВ - 9 588 грн.;

- № 176 від 6 листопада 2014 року на загальну суму 49 223, 34 грн., в тому силі ПДВ - 8 203, 89 грн.;

- № 177 від 12 листопада 2014 року на загальну суму 53 162, 46 грн., в тому силі ПДВ - 8 860, 41 грн.;

- № 178 від 15 листопада 2014 року на загальну суму 57 120 грн., в тому силі ПДВ - 9 520 грн.;

- № 179 від 23 листопада 2014 року на загальну суму 52 986, 60 грн., в тому силі ПДВ - 8 831, 10 грн.;

- № 180 від 30 листопада 2014 року на загальну суму 57 342, 60 грн., в тому силі ПДВ - 9 557, 10 грн.;

- № 181 від 30 листопада 2014 року на загальну суму 58 140 грн., в тому силі ПДВ - 9 690 грн.;

- № 160 від 7 грудня 2014 року на загальну суму 42 116, 22 грн., в тому силі ПДВ - 7 019, 37 грн.;

- № 161 від 12 грудня 2014 року на загальну суму 59 160 грн., в тому силі ПДВ - 9 860 грн.;

- № 162 від 14 грудня 2014 року на загальну суму 43 578, 36 грн., в тому силі ПДВ - 7 263, 06 грн.;

- № 163 від 21 грудня 2014 року на загальну суму 52 986, 60 грн., в тому силі ПДВ - 8 831, 10 грн.;

- № 164 від 22 грудня 2014 року на загальну суму 57 120 грн., в тому силі ПДВ - 9 520 грн.;

- № 165 від 31 грудня 2014 року на загальну суму 46 137,38 грн., в тому силі ПДВ - 7 689, 63 грн.;

- № 168 від 31 грудня 2014 року на загальну суму 29 735,46 грн., в тому силі ПДВ - 4 955, 91 грн.;

- № 169 від 31 грудня 2014 року на загальну суму 48 960 грн., в тому силі ПДВ - 8 160 грн.

На підтвердження оплати виконаних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Про сервіс", позивачем надано виписки по рахунку у Луганській філії ПАТ Комерційного Банку "ПриватБанк" та виписки по операціям за серпень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року з АТ "Укрексімбанк"

1 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Майнау", як замовником, та Приватним підприємством "Хімінвест", як виконавцем, укладено договір № М11 про виконання робіт, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати упаковку матеріалом замовника гафрокартонних виробів, навантажувально-розвантажувальні роботи, виготовлення гафротари з давальницької сировини. Замовник зобов'язується прийняти цю роботу і оплатити її вартість згідно рахунків фактур.

На виконання умов договору № М11 між Товариством з обмеженою відповідальність "Майнау", як замовником, та Приватним підприємством "Хімінвест", як виконавцем, підписано акти здачі-прийняття робіт:

- № 38 від 31 січня 2015 року на загальну суму вартості робіт 55 044 грн.;

- № 39 від 31 січня 2015 року на загальну суму вартості робіт 36 720 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство "Хімінвест" виписало на користь позивача податкові накладні:

- № 38 від 31 січня 2015 року на загальну суму 55 044 грн., в тому силі ПДВ - 9 174 грн.;

- № 39 від 31 січня 2015 року на загальну суму 36 720 грн., в тому силі ПДВ - 6 120 грн.

1 серпня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальність "Майнау", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальність "Венеція Груп", як продавцем, укладено договір № М375, згідно якого продавець зобов'язується потсавити та передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар: гафровироби різної конфігурації, пральне обладнання, витратні матеріали та запасні частини, піддони, стрейч плівка пакувальна, хімічні засоби для пралень в асортименті. Кількість та ціна товару, що включає вартість упаковки та маркування вказують в рахунку фактурі, яка поставляється разом з товаром і є невід'ємною частиною договору.

На виконання умов договору № М375 між Товариством з обмеженою відповідальність "Майнау", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція Груп", як виконавцем, підписано видаткові накладні:

- № 61 від 1 серпня 2014 року на загальну суму 27 791, 16 грн.;

- № 62 від 1 серпня 2014 року на загальну суму 51 720 грн.;

- № 63 від 8 серпня 2014 року на загальну суму 54 624 грн.;

- № 64 від 15 серпня 2014 року на загальну суму 46 068 грн.;

- № 15 від 20 серпня 2014 року на загальну суму 63 780 грн.;

- № 18 від 21 серпня 2014 року на загальну суму 83 200 грн.;

- № 62 від 1 вересня 2014 року на загальну суму 54 336 грн.;

- № 63 від 4 вересня 2014 року на загальну суму 55 140, 48 грн.;

- № 64 від 8 вересня 2014 року на загальну суму 53 664 грн.;

- № 65 від 15 вересня 2014 року на загальну суму 50 928 грн.;

- № 45 від 1 жовтня 2014 року на загальну суму 59 064, 36 грн.;

- № 46 від 1 жовтня 2014 року на загальну суму 45 760, 20 грн.;

- № 47 від 1 жовтня 2014 року на загальну суму 49 872 грн.;

- № 48 від 8 жовтня 2014 року на загальну суму 49 104 грн.;

- № 49 від 15 жовтня 2014 року на загальну суму 49 560 грн.;

- № 66 від 1 листопада 2014 року на загальну суму 49 111, 20 грн.;

- № 67 від 1 листопада 2014 року на загальну суму 49 872 грн.;

- № 68 від 7 листопада 2014 року на загальну суму 51 830, 40 грн.;

- № 69 від 8 листопада 2014 року на загальну суму 51 456 грн.;

- № 70 від 15 листопада 2014 року на загальну суму 56 616 грн.;

- № 75 від 1 грудня 2014 року на загальну суму 58 952, 52 грн.;

- № 76 від 1 грудня 2014 року на загальну суму 42 020 грн.;

- № 77 від 3 грудня 2014 року на загальну суму 34 428, 48 грн.;

- № 78 від 8 грудня 2014 року на загальну суму 50 856 грн.;

- № 79 від 15 грудня 2014 року на загальну суму 52 920 грн.;

- № 50 від 19 січня 2015 року на загальну суму 42 912 грн.;

- № 49 від 19 січня 2015 року на загальну суму 33 354 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Венеція Груп" виписало на користь позивача податкові накладні:

- № 61 від 1 серпня 2014 року на загальну суму 27 791, 16 грн., в тому силі ПДВ - 4 631, 86 грн.;

- № 62 від 1 серпня 2014 року на загальну суму 52 720 грн., в тому силі ПДВ - 8 620 грн.;

- № 63 від 8 серпня 2014 року на загальну суму 54 624 грн., в тому силі ПДВ - 54 624 грн.;

- № 64 від 15 серпня 2014 року на загальну суму 46 068 грн., в тому силі ПДВ - 7 678 грн.;

- № 15 від 20 серпня 2014 року на загальну суму 63 780 грн., в тому силі ПДВ - 10 630 грн.;

- № 18 від 21 серпня 2014 року на загальну суму 83 200 грн., в тому силі ПДВ - 13 866, 67 грн.;

- № 62 від 1 вересня 2014 року на загальну суму 54 336 грн., в тому силі ПДВ - 9 056 грн.;

- № 63 від 4 вересня 2014 року на загальну суму 55 140, 48 грн., в тому силі ПДВ - 9 190, 08 грн.;

- № 64 від 8 вересня 2014 року на загальну суму 53 664 грн., в тому силі ПДВ - 8 944 грн.;

- № 65 від 15 вересня 2014 року на загальну суму 50 928 грн., в тому силі ПДВ - 8 488 грн.;

- № 45 від 1 жовтня 2014 року на загальну суму 59 064, 36 грн., в тому силі ПДВ - 9 844, 06 грн.;

- № 46 від 1 жовтня 2014 року на загальну суму 45 760, 20 грн., в тому силі ПДВ - 7 626, 70 грн.;

- № 47 від 1 жовтня 2014 року на загальну суму 49 872 грн., в тому силі ПДВ - 8 312 грн.;

- № 48 від 8 жовтня 2014 року на загальну суму 49 104 грн., в тому силі ПДВ - 8 184 грн.;

- № 49 від 15 жовтня 2014 року на загальну суму 49 560 грн., в тому силі ПДВ - 8 620 грн.;

- № 66 від 1 листопада 2014 року на загальну суму 49 111, 20 грн., в тому силі ПДВ - 8 185, 20 грн.;

- № 67 від 1 листопада 2014 року на загальну суму 49 872 грн., в тому силі ПДВ - 8 312 грн.;

- № 68 від 7 листопада 2014 року на загальну суму 51 830, 40 грн., в тому силі ПДВ - 8 638 ,4 грн.;

- № 69 від 8 листопада 2014 року на загальну суму 51 456 грн., в тому силі ПДВ - 8 576 грн.;

- № 70 від 15 листопада 2014 року на загальну суму 56 616 грн., в тому силі ПДВ - 9 436 грн.;

- № 75 від 1 грудня 2014 року на загальну суму 58 952, 52 грн., в тому силі ПДВ - 9 825, 42 грн.;

- № 76 від 1 грудня 2014 року на загальну суму 42 020 грн. в тому силі ПДВ - 7 003,33 грн.;

- № 77 від 3 грудня 2014 року на загальну суму 34 428, 48 грн., в тому силі ПДВ - 5 738, 08 грн.;

- № 78 від 8 грудня 2014 року на загальну суму 50 856 грн., в тому силі ПДВ - 8 476 грн.;

- № 79 від 15 грудня 2014 року на загальну суму 52 920 грн., в тому силі ПДВ - 8 820 грн.;

- № 50 від 19 січня 2015 року на загальну суму 42 912 грн., в тому силі ПДВ - 7152 грн.;

- № 49 від 19 січня 2015 року на загальну суму 33 354 грн., в тому силі ПДВ - 5 559 грн.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Майнау" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція Груп", Приватним підприємством "Хімінвест", Товариством з обмеженою відповідальністю "Про сервіс" вчинені дії згідно укладених договорів, що підтверджується відповідними первинними документами.

Судом встановлено, що на час існування спірних правовідносин, контрагенти позивача були належним чином зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відтак мали належний обсяг правосуб'єктності для здійснення господарських операцій.

Суд зазначає, що згідно вимог чинного законодавства України, обов'язок контролювати звітність контрагентів на суб'єктів підприємницької діяльності не покладено, також, суб'єкт підприємницької діяльності не має права контролювати звітність або своєчасність сплати податків іншими особами. Якщо віднесення сум до складу податкового кредиту відбувається на підставі належним чином оформлених розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

Як вбачається з акту перевірки, висновки податкового органу щодо неправомірності віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ та до складу валових витрат витрати по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція Груп", Приватним підприємством "Хімінвест", Товариством з обмеженою відповідальністю "Про сервіс" ґрунтуються на висновках акту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва "Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Про сервіс" за 1 січня 2012 року по 31 жовтня 2014 року, на тому, що Приватним підприємством "Хімінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція Груп" не виконано свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування податкового кредиту, які не мають реального характеру.

При цьому, суду надано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2014 року у справі № 826/11478/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року, якою встановлено протиправність дій ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів м. Києва щодо складання Акту від 16.06.2014р. №1449/26-59-22-05/33153611 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Про Сервіс" () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.11.2013р. по 30.11.2013 р." та зобов"язано податковий орган вилучити з Бази даних Податковий блок - "Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок" дані, які вносились за результатами складання звірки згідно Акту "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Про Сервіс" () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.11.2013 р. по 30.11.2013 р." від 16.06.2014р. №1449/26-59-22-05/33153611, а тому посилання відповідача в акті перевірки щодо ТОВ "Майнау" на податкову інформацію щодо діяльності ТОВ "Про сервіс" не може бути взято судом до уваги як належний та допустимий доказ.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Вирішуючи питання реальності виконання договору з метою використання отриманих послуг за вказаними договорами у власній господарській діяльності, суд звертає увагу на наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про що зазначено в акті перевірки, видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю "Майнау" є: виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового значення, установлення та монтаж машин і устаткування, оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, неспеціалізована оптова торгівля.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 204 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про нікчемність зазначених вище договорів, оскільки ці доводи ґрунтуються на припущеннях, не підтверджуються належними доказами та спростовуються доказами, наданими представником позивача.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-ч.3, ч.5 та ч.6 ст.203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За правилами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених ст.228 ЦК України, необхідними є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентом до бюджету.

Відповідачем не наведено, а судом не встановлено, підстав, що дозволяли б дійти висновку про нікчемність чи недійсність вище вказаних правочинів, а також не надано доказів, які б свідчили, що правочини в межах спірних правовідносин, є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Суд також звертає увагу, що в силу положень ч.3 ст.228 ЦК України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України, в редакції станом на момент існування спірних правовідносин, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з п.138.5, пп.138.10.5, пп.138.10.6 п.138.10, п.138.11, п.138.12 цієї статті, п.140.1 ст.140 і ст.141 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України закріплено, що не включаються до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.201.8., п.201.9 та п.201.10. ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.184.1 ст.184 ПК України, реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати анулювання реєстрації платника податку.

Зі змісту наведених положень законодавства України вбачається, що у податковому обліку податкова накладна є тим документом, який складається у момент виникнення податкових зобов'язань і визначається як розрахунковий документ, що підтверджує вчинення певної господарської операції, за якою виникають податкові зобов'язання, породжує у платника податку обов'язки та права щодо нарахування та сплати податку на додану вартість, характер яких залежить від статусу платника (продавець чи покупець), в тому числі підтверджує право покупця на нарахування податкового кредиту. Податкова накладна має силу податкового і одночасно розрахункового документа за умови її складання особою, зареєстрованою як платник податку у порядку, передбаченому статтею 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.198.1 та п.198.3 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

З огляду на те, що судом встановлено наявність усіх обов'язкових підстав для формування позивачем витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податку на прибуток підприємств та податкового кредиту за результатами господарських відносин із вказаними вище контрагентами за спірний період, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для донарахування позивачу сум податку на додану вартість, податку на прибуток та застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Із зазначеного вище вбачається, що відповідач помилково вважав, що первинні документи були складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Венеція Груп», Приватним підприємством «Хімінвест», Товариством з обмеженою відповідальністю «Про сервіс» з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції, та не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про фіктивність вчинення операцій, а також того, що вчинення зазначених правочинів не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

З огляду на встановлене, суд зазначає, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ та до складу валових витрат витрати по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Венеція груп", Товариством з обмеженою відповідальністю "Про сервіс", Приватним підприємством "Хімінвест" тому податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 10 липня 2015 року № , № , № визнаються протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 10 липня 2015 року № , № , № .

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Майнау" () судові витрати у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева