Справа № 820/7060/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у закритті провадження по справі

30.09.2015 р. № 820/7060/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_4 до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа - ОСОБА_2, в якому просить суд скасувати розпорядження Блюзнюківської районної державної адміністрації Харківської області про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки для створення фермерського господарства від 26 грудня 2011 року № 852.

Від представника третьої особи ОСОБА_2- ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування зазначеного клопотання представник третьої особи зазначив, що спірні правовідносини носять приватноправовий характер, через що мають вирішуватися місцевим загальним судом в порядку ЦПК України. Отже, провадження в даній справі підлягає закриттю.

В судовому засіданні представник третьої особи - ОСОБА_3, підтримав заявлене клопотання про закриття провадження у справі.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти закриття провадження у справі.

Вислухавши думку представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному провадженні оскаржується правомірність розпорядження Блюзнюківської районної державної адміністрації Харківської області про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки для створення фермерського господарства.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. За змістом ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Для того, щоб вирішити питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суд враховує загальнотеоретичні та законодавчі критерії.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (дана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.13 р.).

При цьому суд зазнає, що за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 17 КАС України віднесено до компетенції адміністративних судів.

Проте, в постановах Верховного Суду України від 09.12.14 р. по справі № 31-308а14, від 11.11.14 р. по справі № 21-493а14, викладена інша правова позиція, а саме: у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Зазначена правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 09.12.14 р. по справі № 31-308а14, від 11.11.14 р. по справі № 21-493а14.

Відповідно приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС України (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.15 р.) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Проте, суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з висновком Верховного суду України, з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно положень п. 1 ч. 1 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Так, згідно рішення Конституційного Суду України від 01.04.10 р. № 10-рп/2010 положення п. п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 Конституції України встановлено, що до повноважень Конституційного Суду України належить офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Згідно з вимогами ч. 2 цієї статті з питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В даному випадку, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про місцеве державні адміністрації», місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Положеннями ст. 10 ЗК України врегульовано повноваження районних рад у галузі земельних відносин на території району, зокрема, розпорядження землями на праві спільної власності відповідних територіальних громад

З аналізу положень Закону України «Про місцеве державні адміністрації» вбачається, що місцева державна адміністрація як орган виконавчої влади при вирішенні питань на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи виконавчої влади вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

З огляду на викладене, а також враховуючи предмет спірних правовідносин, суд зазначає про наявність ознак публічно - правового спору.

Відповідно ч. 4 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування. Відповідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому ст. 152 ЗК України, з урахуванням обов'язкового дотримання норм чинного законодавства. Згідно із цими нормами захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 55 Конституцій України та положення Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування є окремим способом захисту права, пов'язаним з їх діяльністю як суб'єктів владних повноважень, що здійснюють владні функції. В іншому ж випадку (наприклад, оспорювання формування волі власника) виокремлення цього способу захисту було б позбавлено сенсу. Особа, яка реалізує своє суб'єктивне право через прийняття суб'єктом владних управлінських функцій відповідного рішення, чи вчинення ним дій, вступає з ним в публічно-правові відносини і має право на захист свого права в адміністративному суді.

Так, визнання протиправними та скасування (визнання незаконними - в редакції ст. 16 ЦК України) рішень органів державної влади є окремим способом захисту цивільних прав та інтересів, порушених зазначеними органами під час реалізації ними своїх повноважень. Наведення цього способу захисту в ЦК України свідчить про те, що рішення суб'єкта владних повноважень можуть не лише призводити до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, але й порушувати цивільні права особи, що виникли з інших підстав. Водночас, це не впливає на визначення судової юрисдикції спору, оскільки вона визначається виключно процесуальним законодавством, в даному випадку КАС України. КАС України відносить спір до публічно-правового та, відповідно, підсудного адміністративним судам, виходячи з природи дій суб'єкта владних повноважень, який повинен здійснювати у спірних правовідносинах владні управлінські функції. Реалізація у цих правовідносинах суб'єктивних прав фізичних і юридичних осіб, що передбачені нормами приватного права, не переводить такий спір у категорію приватноправового.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 133, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_2- ОСОБА_3 про закриття провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про скасування розпорядження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 07 жовтня 2015 року.

Суддя Л.М. Мар'єнко