Справа № 826/4401/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/55043/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014року

у справі №826/4401/14

за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8,

ОСОБА_9

до Київської обласної ради,

третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Томилівська дача",

про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року позивачі звернулись до суду з позовом до Київської обласної ради, яким просили визнати незаконним та скасувати рішення Київської обласної ради від 17.09.2013 року №667-34- VI в частині надання у користування мисливських угіддь для ведення мисливського господарства терміном на 25 років ТОВ «Томилівська дача» загальною площею 4874 га на території Білоцерківського району та в межах згідно з додатком 3.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2014 року у справі №826/4401/14 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014року у справі №826/4401/14 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При скасуванні рішення окружного адміністративного суду та ухваленні нового, суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки спірне рішення щодо передачі мисливських угідь для ведення мисливського господарства прийняте відповідно до статті 22 Закону України «Закону України «Про мисливське господарство та полювання» за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, представник ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить вищезазначену постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2014 року залишити в силі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Київської обласної ради «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області» від 17 вересня 2013року №667-34-ІV надано у користування мисливські угіддя для ведення мисливського господарства, зокрема, терміном на 25 років ТОВ «Томилівська дача» загальною площею 4874 га на території Білоцерківського району та в межах згідно додатком 3 до рішення (п. 1.3 рішення).

За приписами частин 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України, земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 84 Земельного кодексу України Землі, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Як визначено статтею 9 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» до повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських рад у галузі мисливського господарства та полювання належить затвердження відповідних програм розвитку мисливського господарства; вирішення в установленому порядку питань надання і користування мисливських угідь; вирішення інших питань у межах своїх повноважень.

У відповідності з частиною 1 статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Положеннями статті 170 Цивільного кодексу України закріплено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Реалізуючи право розпорядження земельними ділянками мисливських угідь Київська обласна рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими воно вступає у відносини щодо користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень розпорядника землі Київська обласна рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Київської обласної ради «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області» від 17 вересня 2013 року №667-34-ІV, у ТОВ «Томилівська дача» виникло право користування мисливськими угіддями для ведення мисливського господарства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність, користування чи оренду, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, тому що виникає спір про цивільне право.

Такі висновки касаційного суду узгоджуються з практикою Верховного Суду України, висловленою в постановах від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 03 червня 2014 року у справі 21-144а14, від 14 лютого 2012 року у справі 21-1041во10 та №21-1042во10, які в силу положень частини 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для врахування.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 названого Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обґрунтовуючи своє звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав позивачі вказують, що спірним рішенням Київської обласної ради порушено їх право власності на земельні ділянки. Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, позивачі є власниками земельних ділянок, які розташовані в межах Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.125, 127, 129, 131, 133 т.1).

З цього приводу суд касаційної інстанції звертає увагу на наступне.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи, що в даних правовідносинах має місце спір про цивільне право, дана справа повинна бути розглянута за правилами цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

На підставі викладеного, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 220, 222, 223, частиною 1 статті 228, статтями 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014року у справі №826/4401/14 - скасувати.

Провадження у справі №826/4401/14 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Київської обласної ради, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Томилівська дача", про визнання незаконним та скасування рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:

підписи

З оригіналом згідно: помічник судді Р.О. Зорін