Справа № 814/1782/15
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1782/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

в звязку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа

розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Дизель" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Техно-Дизель" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва) про скасування податкового повідомлення-рішення від 19 березня 2015 року №, яким йому збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) за основним платежем в сумі 645 704 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 322 852 грн. за порушення п.198.3 ст. 198, п.200.1,п.200.2 ст. 200 ПК України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що правовідносини між ним та ПП "Транспорт-Сервіс" мали реальний характер, що підтверджується належним чином оформленими документами, позивач не допускав порушень норм ПК України, крім того, звернувся, у встановленому Законом порядку, до відповідача зі скаргою на постачальника у зв'язку з не реєстрацією податкових накладних №184 від 28 листопада 2014 року, №119 від 20 листопада 2014 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН). Таким чином, вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 19 березня 2015 року належить скасувати.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вказуючи, що податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки, яким встановлені порушення позивачем норм діючого податкового законодавства.

Справа розглянута в порядку письмового провадження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року позов задоволений.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Актом №416/14-04-22-02/37206551 від 26 лютого 2015 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Техно-Дизель" з питань правомірності формування податкового кредиту та відображення в податковій звітності з ПДВ операцій з контрагентом-постачальником ПП "Транспорт-Сервіс" за жовтень-грудень 2014 року встановлено порушення п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 ПК України в результаті чого занижено ПДВ всього у сумі 645 701 грн. у т.ч. за жовтень 2014 року 201 723 грн., за листопад 2014 року у сумі 333 623 грн., за грудень 2014 року у сумі 110 358 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Крім того, відповідач в акті перевірки та в запереченнях посилається на те, що аналізом ЄРПН, податкові накладні №119 від 20 листопада 2014 року, №184 від 28 листопада 2014 року, які відповідно до вимог п.11 підрозділу 2 р. ХХ ПК України підлягають включенню до ЄДРПН, оскільки відображають операції з постачання підакцизних товарів та товарів ввезених на митну територію України, не зареєстровано, що свідчить про порушення позивачем абз.9 п.201.10 ст. 201 р. 5 ПК України. Ці податкові накладні позивач отримав від ПП "Транспорт-Сервіс".

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що угода, яка була укладена між позивачем та ПП "Транспорт-Сервіс" спрямована на реальне настання наслідків, умовлених ними, виконана сторонами в повному обсязі та відповідає положенням вільного, господарського і податкового законодавства.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст. ст. 198, 201 ПК України.

В апеляційній скарзі ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва вказується, що аналізом ЄРПН, встановлено, що податкові накладні №184 від 28 листопада 2014 року на суму ПДВ 1 228,50 грн., №119 від 20 листопада 2014 року на суму ПДВ 75 689,67 грн., підлягають включенню до ЄДРПН оскільки відображають операції з постачання підакцизних товарів та товарів ввезених на митну територію України, не зареєстровано, що свідчить про порушення підприємством абз.9 п.201.10 ст. 201 р. V ПК України.

Крім того, не можливо встановити походження дизельного пального відображеного у податкових накладних, виписаних ПП "Транспорт-Сервис" на адресу позивача.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно з п.44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Питання, які пов'язані з формуванням позивачем податкового кредиту та податку на додану вартість, врегульовано ст. 198 ПК України.

Підпунктом а) п.198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм, право на формування податкового кредиту для визначення об'єкта оподаткування ПДВ, виникає у разі фактичного здійснення та підтвердження належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

З матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності ТОВ "Техно-Дизель" є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, про що зазначено в акті перевірки та статуті підприємства. Товар придбаний у ПП "Транспорт-Сервіс", в подальшому, реалізовувався контрагентам позивача, що підтверджується договорами поставки, видатковими накладними, ТТН, довіреностями, виписками з рахунку.

Позивач уклав договір постачання № 16/10/1 від 16 жовтня 2014 року з ПП "Транспорт-Сервіс", за умовами якого постачальник ПП "Транспорт-Сервіс" зобов'язується передати, а покупець-позивач прийняти та оплатити нафтопродукти. Згідно додатків до договору №1-11 (п.3.2) поставка товару здійснюється самовивозом на умовах FCA м. Миколаїв, вул. Індустріальна,1.

Виконання умов цього договору підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, платіжними дорученнями, ТТН.

ТОВ "Техно-Дизель" було укладено договір перевезення з ФОП ОСОБА_2 від 25 квітня 2013 року №25/04, який має ліцензію Міністерства транспорту та зв'язку серія АВ № 033657, свідоцтво на реєстрацію транспортних засобів, тимчасовий реєстраційний талон та договір перевезення з ТОВ "Транспортна компанія "Скат" від 26 травня 2011 року №19-11/2011 року, і свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.

Адміністрація Миколаївського морського порту 18 березня 2015 року за №18-18/812 надала позивачу відповідь, що вони підтверджують в'їзд на територію Миколаївського морського порту автомобілів з 20 жовтня 2014 року по 27 листопада 2014 року, зазначених у запиті, а саме з номерними знаками ВЕ 1786 ВА.

Також позивач надав суду заявки позивача та відповіді Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря щодо можливості здійснення перевантажувальних (бункерувальних) операцій з нафтопродуктами (паливом).

Договором від 20 листопада 2013 року оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/20, що знаходиться на балансі ДП Миколаївський МТП, передбачено, що орендодавець - Фонд Державного майна України по Миколаївській області передає ТОВ "Техно-Дизель" орендатору нерухоме майно пункт заправки з операторною загальною площею 65,2 м. кв.

Апелянт зазначає, що відповідно до бази даних АІС "Автомобіль" ДАІ МВС України транспортні засоби з державними номерами №ВЕ 1786 ВА та ВЕ 8815 ХХ не зареєстровано, тому надані ТТН не можуть підтверджувати факт транспортування паливно-мастильних матеріалів, проте, будь-яких доказів на підтвердження цієї інформації апелянт суду не надав.

Позивач надав суду копію тимчасового талону, виданого ДАІ, в якому зазначено реєстраційний номер, рік випуску, власник транспортного засобу, марка, тип транспортного засобу, в яких зазначено номер НОМЕР_1 та надано свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 (т.5 а.с.12,13).

Крім того, судова колегія не приймає до уваги довід апелянта про те, що контрагент позивача ПП "Транспорт-Сервіс" відсутній за місцезнаходженням (направлений запит щодо встановлення місцезнаходження товариства та його посадових осіб) та те, що підприємство не відображало операції з імпорту товарів та не подавало ВМД до контролюючого органу, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів.

Судова колегія зазначає, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх податкових зобов'язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Щодо реєстрації в ЄРПН податкових накладних №119 від 20 листопада 2014 року та №184 від 28 листопада 2014 року, судова колегія зазначає наступне.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг (абз.9 п.201.10 ст. 201 ПК України).

Таким чином, виконання платником зазначеного правила дозволяє платнику податку реалізувати своє право на отримання податкового кредиту.

Форма заяви про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в ЄРПН) затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за №1490/20228 (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, (та зазначено у самому акті перевірки (арк. 10 акта)), що позивач 22 грудня 2014 року подав до контролюючого органу додаток №8, відповідно до вимог вищезазначеної статті ПК України та зазначив, що його контрагент ПП "Транспорт-Сервіс" не зареєстрував в ЄРПН податкові накладні №119 від 20 листопада 2014 року та №184 від 28 листопада 2014 року та надав документи, що підтверджують факт отримання цих товарів.

Таким чином, позивач не допускав порушень ст. 201 ПК України, а здійснив всі необхідні дії, що передбачені цією статтею.

За таких підстав, висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ "Техно-Дизель" до ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва про скасування податкового повідомлення-рішення є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.