Справа № 813/117/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р. Справа № 876/2718/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Гуляка В.В.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування рішення,-

встановив:

14.01.2015 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування рішення, винесеного виконувачем обовязків начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області ОСОБА_2, про застосування фінансових санкцій від 22.12.2014 року №91/2100/НОМЕР_1 про накладення фінансових санкцій в сумі 6800 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що про матеріали Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 29.10.2014 року, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, йому нічого не було відомо.

ОСОБА_1 зазначає, що не продавав неповнолітнім тютюнових виробів, про наявність матеріалів Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 29.10.2014 року, а також про їх зміст та обґрунтування йому нічого не було відомо, тому позивач не погоджується із застосуванням до нього фінансових санкцій за порушення обмежень, встановлених в п. 2 ч. 1 ст. 15-1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 р. у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про скасування рішення від 22.12.2014 року №91/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій відмовлено повністю.

Стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України решту судового збору за подання цього позову в сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 копійок.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю, а також скасувати вимогу суду першої інстанції про стягнення з позивача на користь Державного бюджету України решту судового збору за подання позову в сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 копійок.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину,що позивачеві нічого не було відомо про матеріали Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 29.10.2014 року, які стали підставою для прийняття рішення від 22.12.2014 року №91/2100/НОМЕР_1 про накладення на позивача фінансових санкцій в сумі 6800 грн., а також не відомо про те, що в цих матеріалах і на чому вони ґрунтуються. Крім цього, позивачу нічого не було відомо про розгляд будь-яких справ про продаж тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років за місцем проведення ним підприємницької діяльності.

Апелянт наголошує на тому, що за одне і те саме правопорушення особу не може бути притягнуто до відповідальності двічі. Якщо в суді було встановлено, що громадянка ОСОБА_3 винна у вчиненні адміністративного правопорушення і сплатила штраф, то вдруге за продаж неповнолітній особі тютюнових виробів притягнути не дозволяє презумпція невинуватості.

ОСОБА_1 зазначає, що особисто до наведеного вище правопорушення він жодного відношення не має, тим не менше суд помилково прийшов до висновку, що накласти штраф потрібно і на нього, хоча у суді першої інстанції відповідачем не доведено його вини як підприємця за торгівлю неповнолітнім особам тютюнових виробів.

Оскільки в матеріалах судової справи не має жодного доказу порушення особисто позивачем законодавства щодо продажу неповнолітнім тютюнових виробів, відтак і винесення оскаржуваного рішення відповідачем є надуманим.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як субєкт господарювання виконавчим комітетом Львівської міської ради 12.09.2000 року, про що отримав відповідне свідоцтво №231095.

Основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Для здійснення обраного виду господарської діяльності позивачу видано ліцензію АЕ№380978 від 09.12.2013 року з терміном дії з 02.01.2014 року по 01.01.2015 року.

Місцем здійснення торгівельної діяльності ФОП ОСОБА_1 є магазин на вул. Снопківській, 45 у м. Львові.

Як вбачається із матеріалів справи, за вищезазначеною адресою працівниками Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області 29 жовтня 2014 року було виявлено факт продажу неповнолітньому тютюнових виробів, про що складено протокол ЛВ №245343 від 29.10.2014 року про адміністративне правопорушення. Згідно з цим протоколом, ОСОБА_3, яка працює продавцем в магазині на вул. Снопківській, 45 у м. Львові, продала неповнолітньому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, сигарети ЛМ, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП. Свою вину у вчиненому ОСОБА_3 визнала, про що власноруч зазначила у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, у матеріалах справи наявні пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 від 29.10.2014 року, із яких вбачається, що він, перебуваючи того дня в магазині «Продукти» на вул. Снопківській, 45 у м. Львові, придбав сигарети ЛМ синій для власного вживання.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення ЛВ №245343 від 29.10.2014 року було скеровано на розгляд до адміністративної комісії при Сихівській районні адміністрації м. Львова, яка за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення винесла постанову №165 від 27.11.2014 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП (Порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами).

Надалі, за фактом продажу продавцем магазину ОСОБА_3 тютюнових виробів неповнолітньому начальник Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України скерував на адресу відповідача подання від 10.11.2014 року №67/10191 про прийняття рішення у вигляді застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 6800 грн. за продаж неповнолітній особі тютюнових виробів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 та Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів. Разом з поданням відповідачу направлено матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3

На підставі матеріалів, які надійшли від Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, Головне управління ДФС у Львівській області прийняло рішення №91/2100/НОМЕР_1 від 22.12.2014 року, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. за порушення п. 2 ч. 1 ст. 15-3 та відповідно до ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів від 19.12.1995 року №481/95-ВР. Супровідним листом від 22.12.2014 року зазначене рішення про застосування фінансових санкцій направлено ФОП ОСОБА_1 для виконання.

Позивач не погодився із винесеним рішенням про застосування щодо нього фінансових санкцій, у звязку із чим звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (з подальшими змінами і доповненнями).

Статтею 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

У відповідності до п. п. 4, 5 ст. 15-3 вказаного Закону, продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

За порушення норм цього Закону посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності відповідно до ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до п. 9 ч. 2 цієї статті, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог ст. 15-3 цього Закону в розмірі 6800,00 грн. за кожне порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до ст. 17 вказаного Закону, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України. У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" врегульований відповідною постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 02.06.2003 року (надалі - Порядок).

Так, п. 5 зазначеного Порядку встановлено, що, крім іншого, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно п. 6 Порядку рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право торгівлі алкогольними напоями (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Таким чином, виходячи з положень вищенаведених законодавчих норм, окрім адміністративної відповідальності за порушення правил торгівлі тютюновими виробами відповідно до ст. 156 КУпАП, до субєктів господарювання, які допустили порушення обмежень, встановлених у ст. 15-3 Закону №481/95-ВР, застосовуються також фінансові санкції. Для накладення на субєкта господарювання фінансових санкцій на підставі абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР необхідно встановити, чи мав місце факт реалізації (продажу) тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 22.12.2014 року №91/2100/НОМЕР_1 прийнято на основі матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого на позивача накладено фінансові санкції, зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП від 29.10.2014 року відносно ОСОБА_3, а також в постанові адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації м. Львова №165 від 27.11.2014 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 Остання працює у ФОП ОСОБА_1 на підставі трудового договору від 09.04.2013 року, відповідно до якого до її обовязків входить: виконувати роботу продавця, консультувати покупців і продавати товар. Місцем роботи, відповідно до цього договору, зазначено м. Львів, вул. Снопківська, 45. Продаж неповнолітньому тютюнових виробів, як встановлено під час розгляду справи, мав місце саме в магазині на вул. Снопківській, 45 в м.Львові, де ФОП ОСОБА_1 здійснює свою торгівельну діяльність. Додатково, у матеріалах справи наявні пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 від 29.10.2014 року, якими підтверджується факт купівлі ним тютюнових виробів за вказаною адресою.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що факт продажу гр. ОСОБА_3 в магазині на вул. Снопківській, 45 у м. Львові (місце здійснення торгівельної діяльності ФОП ОСОБА_1М.) тютюнових виробів неповнолітньому ОСОБА_4 від 29.10.2014 року доведений в судовому засіданні судом першої інстанції, який підтверджується зібраними у справі доказами, відповідачем дотримано процедуру, враховано підстави для прийняття оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій від 22.12.2014 року №91/2100/НОМЕР_1 про накладення фінансових санкцій в сумі 6800 грн. до ФОП ОСОБА_1, розмір яких відповідає п. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Стосовно вимоги апелянта щодо скасування постанови суду першої інстанції в частині стягнення з позивача на користь Державного бюджету України решту судового збору за подання позову в сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 копійок, то така не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.3 ст. 4 Закону Украни "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) зазначено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10% розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Так, відповідно до вимог ст. 94 КАС України, ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір, оскільки позов прийнято на користь субєкта владних повноважень, то позивач повинен сплатити в Державний бюджет решту судового збору, який підлягає сплаті за подання цього позову. При зверненні до суду позивач сплатив 182,70 грн. згідно з квитанцією № 38 від 30.12.2014 року (10% розміру ставки судового збору). Судовий збір за подання цього позову становить 1827 грн. (1,5 розміру мінімальної заробітної плати), тому позивач повинен доплатити в Державний бюджет ще 1644,30 грн. судового збору (1827 грн. 182,70 грн.= 1644,30 грн.).

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 р. по справі № 813/117/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі 29.09.2015 року.