Справа № 826/13579/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Піскуна Ігоря Олександровича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Аудиторської фірми у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Аудиторська фірма у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає спірні податкові повідомлення-рішення відповідача такими, що прийняті без достатніх правових підстав.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року задоволено вказаний позов. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 25.06.2015 року № та від 25.06.2015 року № .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Піскун Ігор Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість Аудиторською фірмою у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит».

Перевіркою встановлено порушення аудиторською фірмою у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» вимог 57.1 статті 57 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на додану вартість за лютий та березень 2015 рік.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 25.06.2015 року № 96/15-03 та прийнято податкові-повідомлення рішення від 25.06.2015 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції (10%) у розмірі 1268,50 грн.; від 25.06.2015 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції (20%) у розмірі 5347,98 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України визначено, що сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом першої інстанції встановлено, що під час проведення перевірки, контролюючим органом встановлено порушення терміну сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість, а саме: заявлені позивачем податкові зобов'язання по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, граничний строк сплати - 30.03.2015 року, сплачено 25.05.2015 року, тобто із затримкою в 56 днів. Заявлені позивачем податкові зобов'язання по декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, граничний строк сплати - 30.04.2015 року, сплачено 25.05.2015 року, тобто із затримкою в 21 день.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем вчасно перераховано податок на додану вартість за лютий 2015 рік платіжними дорученнями від 18.03.2015 року № 596 на суму 10000,00 грн., № 597 на суму 10000,00 грн., № 598 на суму 10000,00 грн., № 599 на суму 10000,00 грн. з рахунку № ПАТ «Укргазпромбанк» з призначенням платежу: 101, сплата податку на додану вартість за лютий 2015 року.

Відповідні платіжні доручення отримані банком 18.03.2015 року, що підтверджується штампом останнього на платіжних дорученнях.

Також, позивачем вчасно перераховано податок на додану вартість за березень 2015 рік платіжним дорученням від 24.04.2015 року № 10 на суму 12685,00 грн. з рахунку № 7736 ПАТ «Креди Агриколь Банк»» з призначенням платежу: 101, сплата податку на додану вартість за березень 2015 року.

Відповідне платіжне доручення отримано та проведено банком 24.04.2015 року, що підтверджується навіть карткою особового рахунку платника податків, наданою суду першої інстанції відповідачем.

Платіжні доручення від 18.03.2015 року № 597, № 598, № 599, № 596 банком не виконані, хоча на поточному рахунку позивача було достатньо коштів, що підтверджується випискою по рахунку позивача.

Про вчинення дій щодо сплати податку на додану вартість за лютий 2015 рік, позивачем було повідомлено відповідача листом від 07.04.2015 року № 04/07, до якого були додані відповідні копії платіжних доручень з відміткою банку про їх прийняття до виконання.

Пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням пункту 22.4 статті 22 названого Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (пункт 1.29 статті 1 Закону). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Таким чином, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 26 лютого 2014 року №К/800/13275/13, від 15 грудня 2014 року № К/800/45490/14.

Згідно картки особового рахунку платника податків - позивача, сплачене аудиторською фірмою у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» податкове зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2015 року, на підставі платіжного доручення від 24.04.2015 року №10 у розмірі 12685,00 грн., було зараховано контролюючим органом в рахунок погашення заборгованості з податку на додану вартість за лютий 2015 рік та нараховано штрафні санкції у розмірі 10% за несвоєчасну сплату у сумі 1268,50 грн.

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві не взяла до уваги лист аудиторської фірми у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» від 07.04.2015 року № 04/07 та притягнула до відповідальності позивача на порушення вимог пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України.

Також судом першої інстанції було встановлено, що відповідач не надав суду доказів щодо реалізації приписів пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України і застосування за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду відповідної відповідальності до банку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний позов підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Піскуна Ігоря Олександровича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 08.10.2015 року.

.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.