Справа № 809/2484/15
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 876/7934/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Довга О.І.

судді Запотічний І.І.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2015р. по справі № 809/2484/15 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації визнання дії протиправними та зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

24.06.2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що йому, як інваліду III групи, Головним управлінням праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації (правонаступник-Департамент соціальної політики Івано-Франківської ОДА) забезпечено, автомобіль марки Mercedes - Benz C180, 1999 року випуску, обєм двигуна 1799 куб.см. кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер №АТ8282 АВ. Даний транспортний засіб, як гуманітарну допомогу, відповідно до оформленої нотаріальної заяви громадянина ОСОБА_3 Ірмера, подаровано Головному управлінню праці та соціальної захисту населення Івано-Франківської ОДА та в подальшому передано позивачу. У зв'язку з тим, що вказаний автомобіль ввезений в Україну та отриманий як гуманітарна допомога відповідно до чинного на той час Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №999 від 8 вересня 1997 року, яким не встановлено жодних обмежень щодо терміну експлуатації та права відчуження автомобіля, переданого як гуманітарна допомога, то позивач вважає, що він має право на відчуження автомобіля. Враховуючи вказане просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перереєстрації вищезазначеного автомобіля, а також зобов'язати Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації видати довідку та всі необхідні документи для оформлення у власність та реєстрації за позивачем даного транспортного засобу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її не обгрунтованою та прийнятою із порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу обгрунтовує доводами викладеними у адміністративному позові.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову, якою задоволити позов повністю.

Розгляд справи проводиться відповідно до норм статті 197 КАС України, за наявними матеріалами справи, з врахуванням відсутності клопотань від осіб, що беруть участь у справі про розгляд адміністративної участі за їх присутності.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2, як інваліда ІІI групи забезпечено, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року №128, Головним управлінням праці та соціального захисту населення (правонаступник- Департамент соціальної політики Івано-Франківської ОДА) автомобілем марки Mercedes-Benz C180, 1999 року випуску, обєм двигуна 1799 куб.см. кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер №АТ8282 АВ.

Листом № А-984/15-15 від 15.06.2015 року Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, позивача було повідомлено про те, що забезпечення інвалідів автомобілями здійснюється відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року, а тому можливості передачі права власності на автомобіль з метою подальшого його реалізації, відповідно до чинного законодавства немає, оскільки автомобіль є власністю департаменту і надається інваліду лише у користування.

Затверджений постановою КМУ від 19 липня 2006 р. N 999 Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, передбачає механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - автомобіль) інвалідів, зокрема дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано (далі - місце реєстрації) в Україні в установленому законодавством порядку.

Пунктом 6 Порядку № 999 визначено, що інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку № 999, реєстраційні документи на автомобіль оформлюються на інвалідів, а недієздатним інвалідам і дітям-інвалідам - на їх законних представників. У реєстраційних документах на автомобіль підрозділом МВС робиться позначка про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Згідно п. 41 Порядку № 999, якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

Пунктом 42 Порядку № 999 визначено, що переобладнання автомобіля, отриманого як гуманітарна допомога, відповідно до потреб інваліда здійснюється за його рахунок. У реєстраційних документах на автомобіль підрозділ МВС робить позначку про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права керування автомобілем без дозволу цього головного управління. У разі порушення зазначеної вимоги інвалід у подальшому позбавляється права на забезпечення автомобілем через головне управління соціального захисту

З обставин справи встановлено, що автомобіль Mercedes-Benz C180, 1999 року випуску, обєм двигуна 1799 куб.см. кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер №АТ8282 АВ перебуває в користуванні позивача більше 10 років.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, з наведених вище норм не передбачено можливості відчуження гуманітарної допомоги, а лише заміну отримувача гуманітарної допомоги, тобто за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

Стосовно доводів апелянта суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У справі, що розглядається, такою подією є звернення особи, забезпеченої транспортним засобом відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями затвердженого постановою КМУ від 19 липня 2006 р. N 999 до уповноваженого органу із заявою про надання дозволу на перереєстрацію на праві приватної власності вищевказаного автомобіля наданого, як гуманітарна допомога

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Частиною четвертою статті 4 Цивільного кодексу України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Порядок від 8 вересня 1997 року був визнаний таким, що втратив чинність, постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що питання про надання дозволу на зняття з обліку та продажу автомобіля наданого, як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час подання заяви станом на 2015 рік, так як право на звернення до уповноваженого органу стосовно цього виникає лише у 2015 році після спливу 10 річного строку користування транспортним засобом.

Покликання апелянта на порушення та звуження судом першої інстанції його конституційних прав, зокрема в сфері приватної власності, апеляційний суд вважає необгрунтованими, так як вони не є обєктом розгляду адміністративної справи, та не належать до адміністративно-правових відносин. .

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.160,195,197, 198, 200,205,206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2015р. по справі № 809/2484/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

ОСОБА_1