Справа № 2-а-213/10
Суддя: Кочура О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
Справа № 2-а-213/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в

складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Новгород-Сіверський в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Новгород-

Сіверському районі Чернігівської області

про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої

державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що вона є дитиною війни та згідно зі ст.б Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, дія якої не була зупинена жодним законом, тому просить визнати дії відповідача щодо нарахування і виплати їй державної соціальної допомоги як дитині війни за червень-листопад 2010 року і до дати набрання сили постановою суду ( у розмірі 1283,70 грн.) неправомірними та стягнути на її користь невиплачену державну соціальну допомогу за вказаний період по момент подання адміністративного позову.

15 листопада 2010 року від Управління Пенсійного фонду України в Новгород- Сіверському районі надійшло письмове заперечення проти позову, в якому вони просять відмовити в позові повністю за необґрунтованістю позовних вимог.

Суть заперечень проти позову зводиться до того, що позивачка для розрахунку оскаржуваного підвищення помилково використовує розмір мінімальної пенсії за віком, визначений в ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим законом. Вказується, що враховуючи, що зміни до Державних бюджетів України на 2009-2010 p.p. щодо виділення додаткових коштів на г .нансування виплат, зазначених в позові не вносились, їх дії у разі призначення та зиплати позивачу підвищення до пенсії, передбаченої ст.б Закону України Про соціальний захист дітей війни суперечили б вимогам ст. 95 Конституції України, ст.23 Бюджетного кодексу України та законів про Державні бюджети на відповідні роки. Крім того, наголошують, що Конституційний Суд України встановив наявність права у законодавчому врегулюванні виплат дітям війни.

Оскільки сторони в судове засідання не явились, в адміністративному позові та в запереченнях відповідача на нього містяться клопотання позивачки та відповідача про розгляд справи у їх відсутність, суд виходячи з положень ч. 4 ст. 122 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши доводи адміністративного позову, та заперечення відповідача проти нього інші матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась 01 березня 1937 року і є дитиною війни, а у розумінні ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом.

Відповідно чинної редакції ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотки мінімальної пенсії за віком.

Верховною Радою України в 2010 р. не приймались закони, якими зупинялась ш 2010 р. дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», або іншим чином обмежувалась її дія.

Суд погоджується з позивачкою про те, що для визначення розміру надбавки де „ пенсії за ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни підлягає застосуванню абзац 1 ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлений в розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність

Заперечення Управління Пенсійного Фонду України з Новгород-Сіверському районі Чернігівської області стосовно неможливості застосування ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування для визначення розміру надбавки до пенсії за ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, не можуть братись до уваги, оскільки положення ч.3 ст. 23 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування поняття мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших, повязаних з ним пенсій чи доплат.

Заперечення Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області стосовно правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалі за пі: про грами з доплат дітям війни, на думку суду, є не обґрунтованим і не можуть бупи прийнятими до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області для виконання покладених на нього обовязків у даній справі виходять за межі заявлених вимог. Крім того, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Безпідставними є також заперечення Управління Пенсійного Фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області на можливість нецільового використання коштів Управління, оскільки відповідно до статті 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України.

Крім того, суд враховує, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (ч. 2 ст. 22 Конституції) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (ч. З ст. 22 Основного Закону). У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що згідно зі статтею 22 Конституції конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ч. 2), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч. 3). Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Беручи до уваги, що позивачка просить провести перерахунок виплат за червень-листопад 2010 року і до дати набрання сили постановою суду, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Тому суд вважає, за необхідне позов задовольнити частково, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області провести перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням її підвищення за період з 01.06.2010 по 18.11.2010 року.

Таким чином, суд знаходить, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини за період з 01.06.2010 р. по 18.11.10 р., тому його дії щодо відмови нарахувати і виплатити пенсію позивачці, як дитині війни, з урахуванням її підвищення на ЗО % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.06. по 18.11. 2010 р. слід визнати протиправними.

Враховуючи те, що за змістом ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, в разі визнання дій протиправними, суд повинен відповідача зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням її підвищення відповідно до закону.

З Державного бюджету України на користь позивачки слід стягнути 3 грн. 40 коп. у відшкодування судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 11, 21, 49, 51, 99, 100, 105, 122, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області в частині визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському ні Чернігівської області щодо відмови нарахувати і виплатити пенсію ОСОБА_2 як дитині війни, з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове страхуванння» за період з 01 червня 2010 року по 18 листопада 2010 року- задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському Чернігівської області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2, як дитині війни з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 червня 2010 року по 18 листопада 2010 року, з урахуванням фактично виплачених коштів.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Держанного бюджету України на користь ОСОБА_2 3 грн., 40 коп. у відшкодування судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах стягнення за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.О.Кочура