Справа № 820/6792/15
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 жовтня 2015 р. № 820/6792/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Сальніковій Г.А.,

за участю представників сторін: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Турбоатом" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Турбоатом" звернулось до суду із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.06.2015 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган, на думку позивача, дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Так, підставою для збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на додану вартість, слугували висновки контролюючого органу про завищення підприємством у перевіряємий період витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, а також заниження податку на додану вартість у звязку з придбанням послуг у контрагента ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА . Разом з тим, оскільки у позивача, як він вважає, наявні всі первині документи які підтверджують факт взаємовідносин із вищезазначеним контрагентом, то він мав встановлене законом право на віднесення сум по даним взаємовідносинам до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування та формування на їх підставі податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що дії податкового органу вчинені в межах правового поля, а встановлені, за наслідком перевірки, порушення позивачем вимог діючого законодавства є обґрунтованими, та як наслідок, прийняте на їх підставі спірне податкове повідомлення-рішення є законним. Зокрема вказує, що підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугували встановлені за наслідком проведеної перевірки висновки перевіряючих про безпідставне віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ з витрат від здійснення правочинів з ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА, з огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів на транспортування будівельних матеріалів, та надання ПАТ «Турбоатом» спеціальних пропусків (дозволів) на знаходження ремонтних бригад на території заводу, зважаючи те, що вказаний обєкт віднесений до обєктів стратегічного значення.

У судовому засіданні 07.10.2015 року представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ПАТ «Турбоатом» пройшло передбачену діючим законодавством процедуру державної реєстрації та перебуває на обліку як платник податків та зборів в Спеціалізованій ДПІ ОВП у м. Харкові

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень № 308, № 309 від 25.05.2015 року працівниками Спеціалізованої ДПІ ОВП у м. Харкові у період з 25.05.2015 року по 10.06.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Турбоатом» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за період взаємовідносин з ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» за грудень 2014 року та відображення обсягів придбання по даним взаємовідносинам при декларуванні податку на прибуток за період 2014 рік, за наслідками якої складено Акт №157/28-09-40/14/05762269 від 10.06.2015 року.

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог діючого законодавства, зокрема:

- по операціях з постачання послуг від постачальника ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» за грудень 2014р. на суму ПДВ 52206,6 грн., встановлено як такі, що не відповідають дійсності або мають ознаки нереальності здійснених фінансово-господарських операцій;

- за результатами перевірки ПАТ «Турбоатом» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період взаємовідносин з ТОВ «ГРАНДБУДУКРАЇНА» за грудень 2014р. та відображення обсягів придбання по даним

взаємовідносинам при декларуванні податку на прибуток за період 2014 рік встановлено порушення вимог п. 19-8.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.3 та п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України, в частині формування податкового кредиту, та встановлено завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року на суму 52206,6 грн., завищена сума заявленого бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2015р. на суму 52206,6 грн.

Позивач, не погодившись із вищезазначеним актом, надав свої заперечення від 12.06.2015 року № 10-708 на імя в.о. начальника СДПІ ОВП у м. Харкові.

Листом від 19.06.2015 року № 292/10/28-09-40-26 керівника ПАТ «Турбоатом» повідомлено, що заперечення підприємства залишено без задоволення, а висновки акту перевірки №157/28-09-40/14/05762269 від 10.06.2015 року без змін.

На підставі вищезазначеного акту, податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 року № НОМЕР_1

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду із даним позовом.

Під час розгляду справи встановлено та підтверджується податковим органом в акті перевірки, що фактичною підставою для визначення позивачу суми грошового зобовязання на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, слугувала інформація встановлена при перевірці контрагента позивача по ланцюгу постачання, за наслідками якої встановлено відсутність ознак реальності вчинення господарських операцій з контрагентом ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА .

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як наслідок правомірність визначення позивачу суму грошового зобовязання на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, Об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно п. 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Перевіряючи правомірність віднесення позивачем сум по вищезазначеним господарським операціям до складу витрат, які підлягають оподаткуванню та формування податкового кредиту ПДВ, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до вимог п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення господарські операції -це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи між ПАТ «Турбоатом» (Замовник) та ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА (Підрядник) укладено аналогічні за своєю правовою природою договори на виконання підрядник робіт, а саме:

- № 23/12-РК від 23.12.2014 року (т.1 а.с. 49-51) на виконання робіт по ремонту покрівлі Головного корпусу ПТЦ у складі західного корпусу (цех 53) інв.. № 02201153, ГТЦ (цех 83) інв. № 02201083;

- № 19/12-РК від 19.12.2014 року (т.1 а.с. 75-77) на виконання робіт по ремонту покрівлі цехів 2-ї площадки (інв. № № 02202004, 02202060.2, 03102059, 02202060.1, 02602532);

- № 18/12-Рк від 18.12.2014 року (т.1 а.с. 117-119) на виконання робіт по ремонту покрівлі корпуса СБИК інв.. № 02203273.

Позивач вважає, що належними доказами на підтвердження реальності виконання вищезазначених умов договорів є надана наступна первинна документація, а саме: кошториси, договірні ціни, локальні кошториси, розрахунки( кошторисні прибутки) трудомісткості у прямих витратах і загальновиробничих витратах, дефектні акти, відомості ресурсів, податкові накладні, банківські виписки, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, рахунки-фактури (т1 а.с. 52-74, 78-116, 120-151, 178-210, т.2 а.с. 21-23).

Поряд з цим, суд, дослідивши особливості умов вищезазначених договорів звертає увагу, що у відповідності до приписів п.п. 2.2., 4.3.2-4.3.3 вищезазначених правочинів, замовник передає підряднику аванс для покриття нормальних запасів, а звіт про цільове використання отриманого аванса підрядник зобовязаний передати замовника протягом 10 днів з моменті отримання.

Підрядник розробляє проект робіт і оформляє наряд-допуск на виконання робіт підвищеної небезпеки і узгоджує із замовником.

Замовник перед початком робіт проводить ввідний інструктаж по питанням охорони праці робітникам підрядника.

Однак матеріали справи не містять, а позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано до суду доказів дотримання та реальності виконання вищезазначених умов договорів підряду.

Також п.п. 4.3.1-4.3.3 вказаних договорів передбачено, що перед початком робіт на території ПАТ «Турбоатом» підрядник оформляє акт-допуск для виконання робіт відповідно СНИП 111-4-80 і узгоджує із замовником.

Суд вважає за необхідне відзначити, що у відповідності до змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 р. N 83, ВАТ «Турбоатом» віднесено до об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави у машинобудівній промисловості, що в свою чергу, вказує на необхідність дотримання особливого пропускного режиму відвідування даного підприємства сторонніми особами, у тому числі і працівниками підрядника ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА.

Однак, матеріали справи не містять доказів належного дотримання позивачем вищезазначеної умови догорів, як то оформлення акту-допуску до виконання робіт працівників підрядника ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА чи допусків у іншій формі.

Поряд з цим, суд критично ставить до пояснень представника позивача, які зафіксовані в листі від 28.05.2015 року 3 10-657 (т.1 а.с. 231) з приводу того, що інформація по вїзду/виїзду автотранспорту підрядника на територію ПАТ «Турбоатом» була зафіксована шляхом чорнових записів в робочому журналі на усіх КПП, які зберігаються лише місяць згідно пояснень начальника Управління безпеки, оскільки матеріали справи не містять ані доказів подальшого знищення таких записів (як то акт на знищення/списання), ані пояснень вищезазначеного начальника Управління безпеки.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 12 ст. 9 Закону «Про транспортно-експедиторську діяльність» Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Нормами Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363, отварно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п.3.7 цих же Правил, на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник надає Перевізнику при наявності Договору заявку відповідно до встановленої форми (додаток 4 до Договору).

Відповідно до п. 8.26 Правил, вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Відповідно до п. 10.8 цих же Правил, у товарно-транспортній накладній зазначається прізвище, ім'я, по батькові представника Замовника та документ, згідно з яким він уповноважений супроводжувати вантаж.

Положеннями п. п. 11.1, 11.3 -11.4 Правил встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Таким чином, факт надання транспортних послуг під час перевезення має підтверджуватися транспортним документом або комплектом документів (автомобільних, залізничних накладних тощо), у яких відображається шлях проходження вантажу від пункту відправлення до пункту призначення.

Як було встановалено з пояснень позивача, підрядні роботи були виконані з матеріалів підрядника ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА, однак, позивачем всупереч вищезазначеним нормам права не надано до суду доказів досягнення домовленостей щодо такої поставки необхідних будівельних матеріалів, технічного обладнання, доказів того, якими транспортними засобами здійснювалось переміщення матеріалів та засобів для виконання таких робіт, та підтвердження наявності у підприємства- підрядника таких засобів взагалі, у звязку з чим не можливо встановити яким чином здійснювалось транспортування товару, відсутня інформація про транспортні засоби (назва, державний номер, кому належить), не надано документів на підтвердження зберігання придбаного товару, прийняття за кількістю та якістю.

Окрім того, позивачем також не надано до матеріалів справи, доказів використання матеріалів підрядника під час виконання ремонтних робіт, доказів наявності достатніх трудових ресурсів для здійснення визначених договорами робіт, наявність складських, виробничих та інших приміщень.

Відповідно до приписів ст. 875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Згідно ст. 877 ЦК України, підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію. Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв'язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов'язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов'язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності. Якщо підрядник не виконав обов'язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв'язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об'єкта будівництва.

Таким чином, посилання на проектно-кошторисну документацію, як підставу для виконання робіт, і наявність такої документації при виконанні робіт є обов'язковим.

Щодо наданих локальних кошторисів суд вважає за потрібне відзначити наступне.

Первинними кошторисами в інвесторської кошторисній документації є локальні кошториси . Основою для їх складення є обсяг робіт, визначені в складі проекту (робочого проекту).

Розподіл робіт за локальними кошторисами повинен забезпечувати можливість визначення кошторисної вартості пускових комплексів, технологічних вузлів і етапів робіт, виділених у проекті організації будівництва, і кошторисної вартості робіт і витрат по реконструкції діючих цехів і об'єктів, що передбачається в проектній документації на розширення діючих підприємств. Для врахування витрат на технологічне устаткування вбудованих приміщень, господарський інвентар і пристосування приміщень для експлуатаційних потреб підприємств складається окремий кошторис .

Як слідує з матеріалів справи, позивачем не надано до суду ані доказів передачі контрагенту (ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА) робочого проекту за договорами підряду, ані інших доказів взагалі наявності такого робочого проекту, отже за відсутності основи для складання кошторису не можна визначити обсяг робіт та матеріалів, які враховувались при його складанні. Окрім того, до вказаних кошторисів не включено витрати на експлуатацію технологічних вузлів та обладнання.

Проаналізувавши порядок виконання та дотримання договірних умов між позивачем та його контрагентом ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА, згідно вищезазначених договорів підряду, то суд вважає за потрібне зазначити, що позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано до суду в повному обсязі необхідних первинних документів, які б підтверджували реальність виконання господарських операцій.

Суд зазначає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Суд вважає за необхідне зауважити, що по об'єктах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору підряду. Тобто будівельні організації можуть застосовувати ці типові форми, якщо це обумовлено в договорі підряду, або документи довільної форми, розроблені самостійно, зазначивши в них обов'язкові реквізити первинних документів, передбачені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.99 р. № 996-XIV (зі змінами та доповненнями) і Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. № 88 (зареєстровано в Мін'юсті України 05.06.95 р. за № 168/704). Відповідно до ст. 9 цього Закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 року № 554 (який діяв на момент виникненян спірних правовідносин) затверджено примірні форми первинних документів з обліку в будівництві № КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" та № КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Поряд з цим, Наказом Головного контрольно-ревізійного управління України від 27.02.2009 року № 39 затверджено Методичні рекомендації з проведення державною контрольно-ревізійною службою ревізій використання коштів на будівництво, якими передбчено, що типові форми N КБ-2в поширюються на будівельні підприємства і підрозділи усіх видів економічної діяльності незалежно від форм власності, що виконують будівельні та монтажні роботи, роботи з капітального та поточного ремонту, інші підрядні роботи із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ та організацій державної форми власності. Акт приймання виконаних робіт складається на основі журналу обліку виконаних робіт (форма N КБ-6) і надається субпідрядником - генпідряднику, генпідрядником - замовнику. Типова форма N КБ-3 поширюється на підрядні роботи, що виконуються за рахунок усіх джерел фінансування.

У разі складання підприємством замість акта ф. N КБ-2в іншого документа, що підтверджує виконання робіт з поточного ремонту, вартість цих робіт визначається на підставі даних бухгалтерського обліку (вартість будівельних матеріалів, фактично нарахована заробітна плата незалежно від системи оплати праці, вартість використаного автотранспорту та будівельної техніки).

Водночас, суд вважає з потрібне зазначити, що акт приймання виконаних підрядних робіт", форма N КБ-2в- документ первинного обліку, який складається щомісячно для визначення вартості та обсягів виконаних будівельно-монтажних, ремонтних та інших підрядних робіт і є основою для складання "Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат" (форма N КБ-3). Акт складається підрядником (субпідрядником для генпідрядника) та представляється замовнику (забудовнику). При виконанні ремонтно-будівельних робіт розрахунки за виконані роботи можуть проводитись на підставі Акта, про що обумовлюється в контракті (договорі) на виконання робіт. При цьому Акт подається банку, що фінансує проведення ремонту. В адресній частині Акта "Ідентифікаційний код" та "код за ДКУД" заповнює звітуюча організація - виконавець робіт (підрядник, субпідрядник). Решта рядків адресної частини заповнюється у відповідності до контракту (договору) на виконання робіт. При цьому рядки "Найменування об'єкта" та "Локальний кошторис N ..." повинні відповідати затвердженій в установленому порядку проектно-кошторисній документації, на яку є позитивні висновки державних експертиз, що визначені чинним законодавством. ( Лист Державного комітету статистики України Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 03.03.1998 року № 7/98 " Щодо заповнення форми N КБ-2в "Акт приймання виконаних підрядних робіт" )

Зважаючи на те, що по об'єктах, будівництво яких здійснюється за рахунок не бюджетних джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору підряду. Тобто будівельні організації можуть застосовувати ці типові форми, якщо це обумовлено в договорі підряду, або документи довільної форми, розроблені самостійно, зазначивши в них обов'язкові реквізити первинних документів, передбачені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.95 р. (зареєстровано в Мін'юсті України 05.06.95 р. за № 168/704). Відповідно ст. 9 цього Закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Додатково суд вважає за потрібне зазначити, що в п. 1 пояснень до заповнення «Акту приймання виконаних підрядних робіт» (типової форми №КБ-2в), які наведені Наказом №237/5, встановлено, що Акт ф. №КБ-2в складається для визначення вартості виконаних обєктів підрядних робіт та проведення розрахунків за виконані підрядні послуги в будівництві в двух примірниках та надається відповідно субпідрядником генпідряднику, генпідрядником замовнику.

При цьому вартісні показники Акта (ф. №КБ-2в) відображаються на рівні цін, які визначені в договірній ціні, складеній в поточних цінах, які підтверджені підрядником та погоджені з замовником, якщо інше не передбачено контрактом (договором) на виконання робіт.

Вартість окремих видів робіт визначається шляхом калькулювання на підставі витрат ресурсів по ресурсним елементним кошторисним нормам на одиницю виміру обємів виконаних робіт та їх вартості в поточних цінах.

Довідки про вартість виконаних послуг підрядних робіт (ф. №КБ-3) також складаються фахівцями будівельного підприємства для визначення вартості виконаних обємів підрядних робіт та проведення розрахунків за них.

Довідка (ф. №КБ-3) складається в двух примірниках та надається субпідрядником генпідряднику, генпідрядник замовнику. При цьому вартісні показники довідка (ф. №КБ-3) відображаються по поточному рівню цін у відповідності з умовами контракту.

Та, якщо в акті (ф. №КБ-2в) відображається вартість виконаних підрядних робіт тільки за звітний місяць, то в довідці (ф. №КБ-3) вказується вартість виконаних підрядних робіт як за звітний місяць, так й наростаючим підсумком с початку року по звітний місяць включно.

Згідно до Наказу Про затвердження Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000) №174 від 27 серпня 2000 року - система ціноутворення в будівництві містить у собі кошторисні нормативи, правила визначення вартості будівництва і складання інвесторської кошторисної документації.

Кошторисні нормативи - це узагальнена назва комплексу кошторисних норм, що об'єднуються в окремі збірники. Разом з правилами і положеннями, що містять у собі необхідні вимоги, вони служать для визначення вартості будівництва.

Документи, які деталізують основні правила і положення, що містяться в кошторисних нормативах класу "Д" відповідно до "Класифікації нормативних документів України в галузі будівництва", можуть випускатися як допоміжні, у вигляді інструкцій, методичних вказівок, посібників та інших матеріалів, що також використовуються при визначенні вартості будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи вказаний акт форми № КБ-2в за грудень 2014 року (т.1 а.с. 191-196), який був виданий на підтвердження виконання договору № 19/12-РК від 19.12.2014 року, підтверджує виконання капітального ремонту покрівель ГТЛ (проліт Д-Ж, вісі 1-11), у той час як предметом вищезазначеного договору був ремонт покрівлі цехів 2-ї площадки (т.1 а.с. 75), що в свою чергу вказує на неможливість встановлення конкретного обєкту, який підлягав ремонтним роботам.

Також, згідно наданих позивачем актів виконаних робіт неможливо встановити фактичні трудові ресурси необхідні для виконання робіт, кількість транспортного та виробничого обладнання, палива, запчастин.

Таким чином, у зв`язку з тим, що акти виконаних робіт не відповідають ні за змістом, ні за формою приписам вищевказаних документів, суд приходить до висновку, що зазначені первинні документи складені з порушенням вимог ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а тому не можуть визнаватися достатнім та допустимим доказом реальності здійснених господарських операцій.

Поряд з цим, суд вважає за потрібне зауважити, що акти виконаних робіт не можуть бути беззаперечними доказами реального виконання правочину між сторонами, оскільки саме по собі складання актів прийняття виконаних будівельних робіт без фактичного здійснення господарської операції не може бути підставою для формування валових витрат та отримання права на податковий кредит.

Отже, зазначені операції не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети). Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічних ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності.

Представником позивача надано до суду відомості ресурсів до договірних вартостей та розрахунки загальновиробничих витрат в складі договірної ціни з яких взагалі не вбачається до яких саме договірних вартостей та взагалі відповідно чого складені ці відомості ресурсів та розрахунки загальновиробничих витрат в складі договірної ціни.

Окрім того, суд вважає необхідним відмітити, що підставою для висновків про порушення позивачем порядку формування податкового кредиту по ПДВ є недоведеність того, що роботи, по яких виник податковий кредит, були виконані саме ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА з урахуванням того, що позивачем по даному підприємству взагалі не надано необхідної первинної документації, зокрема, штату працюючих осіб, зважаючи на те, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в т.ч. за спеціальною освітою; доказів наявності основних фондів (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі: транспортних засобів, приміщень для зберігання товарів, будівельних матеріалів та іншої необхідної техніки та обладнання.

Поряд з цим суд звертає увагу, що до переліку робіт провадження господарської діяльності ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНАпов`язаної із створенням об`єктів архітектури та передбаченого ліцензійними умовами, не входять роботи з проведення капітального та/або поточного ремонту будівель чи інших приміщень (т.1 а.с. 154, 158-160).

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття господарська операція - (бухгалтерський чи економічний ефект).

Валові витрати можуть бути підтверджені лише тими документами, які свідчать про реальність виконання договору, зміст, обсяг наданих послуг та їх вартість.

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційної форми і форми власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати податкову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст. З цього ж Закону України бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, ще використовують грошовий вимірник, ґрунтуються наданих бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Частина 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні висуває до первинних документів такий обов'язковий реквізит як зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Враховуючи неналежне оформлення первинної документації, відсутності документів щодо реальності проведених операцій, з яких можливо було б встановити зміст та обсяги надання послуг, Позивач не підтвердив реальність господарської операції, яка може бути об'єктом оподаткування ПДВ.

Окремо суд відзначає, що позивачем не надано суду на підтвердження реальності виконання доказів проведення погоджувальної роботи з контрагентом та здійснення інструктажу з техніки безпеки з працівниками, яким доручено проведення робіт.

Таким чином, суд не знаходить підстав для висновку про те, що правочини були укладені позивачем з ТОВ ГРАНДБУДУКРАЇНА, у межах звичайної господарської діяльності, спрямовані на досягнення реальної мети і об'єктивно були потрібні позивачу для організації господарської діяльності з метою одержання прибутку. Відтак, спірні правочини не можуть бути визнані судом законною підставою для формування податкового кредиту з ПДВ.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наведені обставини свідчать про те, що висновки податкового органу про неможливість формувати позивачем податковий кредит по ПДВ за період, що перевірявся, у зв'язку з відсутністю доказів фактичного виконання (реалізації) наданих послуг, на підставі яких винесене оскаржуване податкове повідомлення рішення, є правомірними.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийняте на підставі законодавства.

Ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову виконав покладений на нього ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язок та довів юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Турбоатом" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення - рішення - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання копії постанови. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 08.10.2015 року.

Суддя Горшкова О.О.