Справа № 813/57/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р. Справа № 876/3099/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Гуляка В.В.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова про визнання протиправними дій та стягнення коштів,-

встановив:

06.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова про визнання протиправними дій та стягнення коштів.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд :

-визнати протиправними дії Галицького районного відділу у м. Львів Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо вимоги сплати позивачем, ОСОБА_187,15 грн. за послуги ДМС;

-визнати протиправними дії Галицького районного відділу у м. Львів Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо вимоги сплати позивачем, ОСОБА_1 120,00 грн. вартості бланку паспорта;

-стягнути з Галицького районного відділу у м. Львів Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області незаконно отримані ним кошти у розмірі 87,15 грн. та 120,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої його протиправними діями позивачу, ОСОБА_1

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 10 грудня 2014 року він в порядку визначеному Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 звернувся до Галицького районного відділу у м. Львів Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та подав усі необхідні документи, в т.ч. платіжний документ про сплату державного мита в розмірі 170 грн., сплачений відповідно до Декрету КМУ № 7-93 від 21.01.1993 р. "Про державне мито". Однак, не зважаючи на це, службова особа Галицького районного відділу у м. Львів Головного управління державної міграційної служби України у Львівській вимагала сплатити ще 87,15 грн. за послуги ДМС України та 120 грн. за бланк паспорта, відмовлялась приймати документи без двох квитанцій, які б підтверджували сплату даних платежів.

ОСОБА_1 вважає такі дії протиправними, оскільки ні Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", ні Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджений Постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 р. не передбачено обов'язку особи сплачувати будь-які платежі, крім державного мита.

Проте, зважаючи на нагальну потребу в отриманні паспорта, кошти в розмірі 87,15 грн. та 120 грн. ОСОБА_1 сплатив, та спробував повторно подати документи для виготовлення паспорта. При поданні документів позивачу було запропоновано підписати заяву на ім'я начальника Галицького районного відділу у м. Львів ГУ ДМС України у Львівській області про надання адміністративних послуг з оформлення та видачі паспорта та наголошено на обов'язковості даної заяви. Враховуючи, що у заяві не було вказано, що дана послуга є платною позивач підписав дану заяву.

ОСОБА_1 не погоджується із діями відповідача та вважає їх протиправними, тому звернувся до суду із позовом до відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо вимоги сплати позивачем, ОСОБА_1 87,15 грн. за послуги ДМС.

Визнано протиправними дії Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо вимоги сплати позивачем, ОСОБА_1 120,00 грн. вартості бланку паспорта.

Стягнено на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова шкоду в розмірі 207 (двісті сім) грн.15 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що Постанова Кабінету Міністрів України Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг № 1098 від 26.10.2011 року та Постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання № 795 від 04.06.2007 року, на які посилався відповідач в обґрунтування законності своїх дій, правовідносини у сфері оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон не регулюють, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Разом із цим, сплата позивачем установленого Декретом Кабінету Міністрів України Про державне мито № 7-93 від 21 січня 1993 року державного мита за видачу громадянам України паспорта для виїзду за кордон або обміну цього паспорта на території України у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (170,00 грн.) покриває вартість витрат, повязаних із учиненням міграційною службою дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому міграційна служба не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач - Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, апелянт посилається на те, що частиною другою статті 20 Закону України «Про адміністративні послуги» від 6 вересня 2012 р. № 5203-VІ передбачено, що до набрання чинності законом, що визначає перелік адміністративних послуг та розміри плати за їх надання (адміністративні збори), плата за надання адміністративних послуг (адміністративний збір) при зверненні за отриманням платних адміністративних послуг сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Оскільки на сьогодні вказаний законопроект не прийнято, керуючись Конституцією України (статті 19, 113, 117), Законом України «Про Кабінет Міністрів України» (статті 1, 21, 49), Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» (статті 3, 17, 18), Указом Президента України від 6 квітня 2011 р. № 405 «Питання Державної міграційної служби України», розмір плати за надання адміністративної послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається відповідно до спеціальних актів Уряду, які встановлюють платність цієї послуги.

Так, пунктом 27 розділу І «Адміністративні послуги» Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого Постановою № 795 встановлено плату за надання підрозділами ДМС України послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. За змістом примітки до Переліку розмір плати за надання послуги наведено без урахування податку на додану вартість та вартості бланків.

При цьому, пунктом 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженим Постановою № 1098 визначено, що у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов'язаних з придбанням відповідної продукції, у тому числі вартості персоналізації.

Крім того, абзацом сьомим пункту 10 Постанови № 231 передбачено, що для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у разі тимчасового виїзду подається квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Керуючись вищенаведеними правовими нормами законодавства, апелянт наголошує на тому, що оскільки адміністративна послуга з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон передбачає видачу бланка, її замовник повинен сплачувати 377,15 грн., з яких 170 грн. державне мито, 87,15 грн. плата за надання адміністративної послуги, 120 грн. - оплата витрат, повязаних з придбанням бланкової продукції, у тому числі вартість персоналізації, тому дії відповідача щодо відмови позивачу у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у звязку із несплатою необхідних оплат є правомірними.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено наступні обставини.

Так, позивач ОСОБА_1 10.12.2014 р. звернувся до Галицького районного відділу у м. Львів ГУ ДМС України у Львівській області з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та одночасно подав такі документи: заяву-анкету (а.с.14), паспорт громадянина України (а.с.10), платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита в розмірі 170 грн. (а.с.12), копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (а.с.10 на звороті), дві фотокартки розміром 3,5*4,5 см. (а.с.11). Однак судом встановлено, що службова особою Галицького районного відділу у м. Львів ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_2 наголосила на тому, що позивач повинен здійснити ще два платежі, зокрема 87,15 грн. за оплату вартості послуг ДМС та 120,0 грн. за оплату вартості бланку паспорта.

У зв'язку із нагальною потребою в отриманні паспорта, ОСОБА_1 10.12.2014 року сплатив 87,15 грн. за послуги ДМС України у Львівській області та 120 грн. за вартість бланку, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями (а.с.13).

Позивач, не погоджуючись із діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок і порядок розвязання спорів у цій сфері визначені Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України №3857-XII від 21.01.1994 року (далі - Закон України № 3857).

Відповідно до ст. 7 Закону України № 3857 передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

Такі правила затверджені Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення № 231 від 31.03.1995 року (далі - Правила).

При цьому, застосування інших нормативних актів до правовідносин, що регулюють процедуру видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон можливе лише у випадку, якщо Законом України № 3857 та Правилами це прямо передбачено.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 10 Правил передбачено вичерпний перелік документів, який подається для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон, а саме: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Положеннями п. 6 ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21.01.1993 року визначено, що державне мито справляється за оформлення нового зразка паспорта громадянина України для поїздки за кордон.

Відповідно до п.п. б п. 6 ст. 3 цього ж Декрету, ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170,00 грн.

Із пояснень ОСОБА_1 слідує, що він звернувшись в грудні 2014 р. до Галицького районного відділу у м. Львів Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, надав відповідачу: заяву-анкету; паспорт громадянина України; оригінал та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; дві фотокартки 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанцію про сплату державного мита в розмірі 170,00 грн. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

За таких обставин, позивачем було надано усі необхідні документи для оформлення паспорта, передбачені вищенаведеними правовими нормами, а тому вимога Галицького районного відділу у м. Львів Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області надати додаткові документи, подання яких не передбачено ні Законом України № 3857, ні Правилами, - є протиправною.

Попри це, апелянт наполягає на обовязковості оплати додаткових послуг за видачу та оформлення паспорта, зокрема:

-Вартість послуг 87,15 грн. з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання № 795 від 04.06.2007 року;

-Вартість бланка 120 грн. з посиланням на п. 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання надання підрозділами МВС та ДМС платних послуг № 1098 від 26.10.2011 року.

Однак, колегія суддів вважає, що зазначені нормативно-правові акти не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки суперечать Закону України № 3857 та Правилам та не регулюють спірні правовідносини.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що п. 2 зазначеного Порядку визначено перелік платних послуг, а також те, що послуги надаються за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб із зазначенням їх прізвища, імені, по батькові (найменування), місця реєстрації/проживання (місцезнаходження) та виду послуги.

Із цього слідує, що платні послуги можуть бути надані виключно за заявою особи і виключно за наявності у неї бажання отримати таку послугу.

Також, пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання надання підрозділами МВС та ДМС платних послуг № 1098 від 26.10.2011 року не передбачено розміру вартості бланка паспорта.

Як наслідок, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Постанова Кабінету Міністрів України № 1098 від 26.10.2011 року та Постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання № 795 від 04.06.2007 року, на які посилався відповідач в обґрунтування законності своїх дій, правовідносини у сфері оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон не регулюють, а тому застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі ст. 1 Декрету КМУ «Про державне мито» платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

Державне мито справляється, зокрема, за видачу громадянам України паспорта для виїзду за кордон або обміну цього паспорта на території України у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 2, 3 Декрету).

За таких обставин, сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, повязаних із учиненням міграційною службою дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому відповідач не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 3 грудня 2013 року у справі № 21-416а13, яка була вірно врахована судом першої інстанції при наданні юридичної оцінки даним правовідносинам.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно протиправності вимог міграційної служби щодо надання та сплати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон документів і платежів, які не передбачені Законом України № 3857 та Правилами - спеціальними правовими актами, що врегульовують ці правовідносини, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та наявних, підтверджених матеріалами справи доказів.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 р. по справі № 813/57/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_3

Ухвала складена в повному обсязі 29.09.2015 року.