Справа № 813/2537/13-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Справа № 876/9644/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 3 червня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ПАТ ДТЕК Західенерго 03.04.2013 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.09.2012 року №/1096, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість всього на суму 103849,93 грн., у т.ч. 83079,94 грн. за основним платежем, 20769,99 грн. за штрафними (фінансовими) санкціям (штрафами).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 3 червня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби від 18.09.2012 року №/1096.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ПАТ «ДТЕК Західенерго» не надало жодних розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням товарів/послуг або копій первиннних документів, що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг від ТзОВ НВП «Техноекс» по податковій накладній від 06.07.12 року № 1207061 на суму ПДВ 17611,02 грн. від ТзОВ «ДТЕК «Трейдінг» по податковій накладній від 21.05.2012 року № 21053 на суму ПДВ 14862,44 грн. та не включило до Додатку 8 за звітний період, чим порушено пункт 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що працівниками Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2012 року ПАТ «ДТЕК Західенерго, за результатами якої складено акт № 13/32-00/23269555 від 04.09.2012 року (далі - ОСОБА_1 перевірки).

На підставі ОСОБА_1 перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.09.2012 року № /1096, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість всього на суму 103849,93 грн., у т.ч. 83079,94 грн. за основним платежем, 2069,99 грн. за штрафними (фінансовими) санкціям (штрафами).

Перевіркою встановлено порушення п. 201.10 ст.201 Розділу V Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1492 від 25.11.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України № 1490/20228 від 20.12.2011 року, а саме арифметичну (методологічну) помилку (порушення), що вплинула на розрахунки з бюджетом оскільки призвела до завищення суми податкового кредиту, і, як наслідок - заниження суми податкового зобовязання, що підлягає сплаті в бюджет за липень 2012 року на 83079,94 грн.

В порядку адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що , висновок відповідача про порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 ПК України та, як наслідок, заниження податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 28400 грн. є передчасним та таким, що не відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а винесене повідомлення-рішення від 18.09.2012 № /1096 - протиправним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 75.1.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (ст. 76 ПК України).

У п. 86.2 ст. 86 ПК України визначено, що за результатами камеральної перевірки, у разі встановлення порушень, складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).

В силу положень п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Згідно із п. 201.6 цієї ж статті податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Як видно з ОСОБА_1 перевірки, підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника позивача, в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстрована податкова накладна від 26.07.2012 за № 1268/021 виписана ПрАТ Інком на суму ПДВ 50665,87 грн.

Згідно даних реєстру отриманих податкових накладних за липень місяць 2012 року по рядку № НОМЕР_1 «ДТЕК Західенерго зареєстрована податкова накладна від 26.07.2012 року№ 1268/021 на суму 50606,48 грн. та по рядку № 1163 зареєстрована податкова накладна від 26.07.2012 року № 1268/021 на суму 59,39 грн. що в сумі становить 50665,87 грн. (50606,48 грн. + 59,39 грн. = 50 665,87 грн.). (Додаток 5 Декларації).

Разом з тим у акті перевірки зазначається, що в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстрована податкова накладна від 06.07.2012 року за № 1207061 виписана ТзОВ НВП Техноекс на суму ПДВ 17532,72 грн. та за липень місяць 2012 року ПАТ «ДТЕК Західенерго зареєстрована податкова накладна від 06.07.2012 року № 1207061 на суму 17611,02 грн. (Додаток 5 Декларації).

При цьому слід зазначити, що посилання відповідача в ОСОБА_1 перевірки на те, що зазначені податкові накладні: 26.07.2012 року за № 1268/021 виписана ПрАТ Інком на суму ПДВ 50665,87 грн. та від 06.07.2012 року за № 1207061 виписана ТзОВ НВП Техноекс на суму ПДВ 17532,72 грн. не зареєстровані в ЄРПН є необґрунтовані, оскільки в ОСОБА_1 перевірки податковий орган сам зазначив, що податкові накладні зареєстровані, однак на іншу суму, тобто існує розбіжність даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних.

Також, згідно з даними ОСОБА_1 перевірки, ПАТ «ДТЕК Західенерго» в звітній декларації включило до податкового кредиту накладну виписану ТзОВ ДТЕК Трейдінг від 21.05.2012 року № 210535 на суму ПДВ 14862,44 грн. не зареєстровану в ЄРПН.

Проте, судом встановлено, що ПАТ ПАТ «ДТЕК Західенерго» отримало від ТОВ ДТЕК Трейдінг розрахунок коригування за травень 2012 року на суму 14862,44 грн. та включило дану суму в Реєстр отриманих податкових накладних, як податкову накладну. Таким чином, зазначена сума була відображена в Додатку 5 Декларації за травень, а не в Додатку 1 Декларації за травень.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХIV), що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Вищезазначений розрахунок коригування ТзОВ ДТЕК Трейдінг не був включений до Єдиного реєстру податкових накладних, у зв»язку з чим ПАТ ДТЕК Західенерго подало додаток 8 до Декларації зі скаргою на продавця.

Отже, наведені норми Податкового кодексу дають підстави для висновку, що в разі подання покупцем заяви із скаргою на постачальника, який порушив порядок заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної, у покупця є підстави для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм та враховуючи те, що позивачем виконано всі дії відповідно до вимог чинного законодавства, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен отримати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, відповідачем під час проведеної перевірки не було виявлено будь-яких порушень у формуванні позивачем податкового кредиту або податкових зобов'язань з ПДВ, не наведено жодних доводів та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, як безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій.

Разом з цим, п. 201.6 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобовязаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Колегія суддів зазначає, що податковим органом порушено вимоги п. 201.6 ст. 201 ПК України, які передбачають повідомлення платника податків про наявність розбіжностей з даними контрагента та право платника податків протягом 10 днів після отримання такого повідомлення уточнити податкові зобовязання без застосування штрафних санкцій, оскільки відповідачем не надано до суду доказів повідомлення позивача про виявлені розбіжності та надання можливості уточнити податкові зобовязання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що у відповідності до п. п. п. п. 3.3.1, 3.3.2 п. 3.3 Методичних рекомендацій, після отримання переліку платників ПДВ, які включили до складу податкового кредиту податкові накладні, що не зареєстровані відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 та п. 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу в ЄРПН та не подали заяву в установлені Кодексом терміни, щодо таких платників необхідно: перевірити засобами АІС центрального рівня Реєстр ПН наявність реєстрації податкової накладної в ЄРПН відповідно до Порядку N 1246; направити запит платнику про надання пояснень та документальних підтверджень з приводу формування податкового кредиту по податкових накладних, які підлягають реєстрації, але не зареєстровані; вжити заходів щодо самостійного виправлення помилки платником ПДВ шляхом коригування РПН методом сторно на підставі п. 1 Порядку N 1002 (чинного на момент виникнення спірних відносин), за необхідності - надання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за відповідний період на підставі ст. 50 та п. 201.6 ст. 201 Кодексу (наприклад, шляхом направлення посадовим особам СГД інформаційного листа із відповідними пропозиціями коригування РПН).

При цьому, пунктом 3.4 Методичних рекомендацій передбачено, що розбіжності вважаються відпрацьованими, якщо: здійснено коригування РПН методом сторно; надано уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за відповідний період та проведено коригування РПН методом сторно.

Проте податковим органом не виконано вимоги вказаних пунктів Методичних рекомендацій, у звязку з чим позивач був позбавлений можливості уточнити податкові зобовязання без застосування штрафних санкцій.

Суд першої інстанції вірно зазначив з чим погоджується колегія суддів, що Податковим кодексом України не передбачено визначення арифметичної або методологічної помилки та відповідальність за дані помилки.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить також з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Так, у разі, якщо дії платника податків свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції, не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних.

На правильність наведеного вказує і правовий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 27 березня 2012 року в справі №21-737во10 про те, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог ДТЕК Західенерго щодо визнання протиправним і скасування ППР від 18.09.2012 року №/1096.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови апеляційний суд не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 3 червня 2013 року у справі №813/2537/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_1