Справа № 581/400/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 р.Справа № 581/400/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання - Дудки О. А., - Дудки О. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області на постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 15.07.2015р. по справі № 581/400/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
28.04.2015 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області, в якому просив визнати протиправним рішення №10 Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області від 15.12.2014 року про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку на вісім років, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 09.09.2013 року.
На обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії. 8 вересня 2013 року йому виповнилося 52 роки, у зв`язку з чим в серпні 2013 року звертався до відповідача з приводу призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, але йому було відмовлено в призначенні пенсії. Після цього, 10 листопада 2014 року позивач повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою та надав документи на підтвердження його роботи у 1987 р. в зоні відчуження протягом 67 днів. 15.12.2014 р. позивач отримав письмове повідомлення відповідача про відмову в призначенні пенсії.
Постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 15.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області №10 від 15 грудня 2014 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 8 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 10 листопада 2014 року.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні заяви в повному обсязі.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Згідно з ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , копія якого долучається до матеріалів справи (а.с. 9).
Як убачається із записів у військовому квитку серії НОМЕР_2 , у період з 20 липня по 26 вересня 1987 року виконував службові завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 14).
З довідки Лебединсько-Липоводолинського об`єднаного військового комісаріату Сумської області № 274 від 28 жовтня 2011 року рядовий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проходив службу в Збройних Силах, в період з 14.11.1980 р. по 30.12.1982 р., в тому числі приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 20 липня по 26 вересня 1987 року, отримав дозу опромінення 4,300 бер. (а.с. 19).
Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 79475 від 24 вересня 2012 року по архівним документам військової частини № НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 21 липня 1987 року по 24 вересня 1987 року, місце несення служби - зона відчуження, місце дислокації частини - смт. Поліське, виїзди не відображені (а.с. 20).
Як убачається із довідки військової частини № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 в період з з 20 липня 1987 року по 26 вересня 1987 року знаходився на спецзборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 16).
Крім того, відповідно до довідки колгоспу ім. Шевченка Саївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, ОСОБА_1 в період з 20 липня по 26 вересня 1987 року перебував в Чорнобильській зоні в селищі Поліське (а.с. 17).
10 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку на 8 років, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з тим, що з 20.07.1987 р. по 26.09.1987 р. включно перебував у 30-ти кілометровій зоні відчуження (а.с. 21).
Рішенням від 15 грудня 2014 року №10 позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю права на це, оскільки в наданих документах відсутня інформація про тривалість періодів служби у зоні відчуження, про що Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області повідомило позивача листом від 15 грудня 2014 року №3222/03-13 (а.с. 22 - 23, 76).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надав достатньо документів для підтвердження факту перебування його в зоні відчуження по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а тому його доводи є обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, слід зазначити наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
За змістом ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон), особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 14 цього Закону визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
З матеріалів справи убачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 9).
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
За змістом статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають , зокрема, чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.
Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів передбачено зменшення пенсійного віку на 8 років.
Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 р. № 106 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.1994 р. № 600).
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1, передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. №122, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.
У разі неможливості подання довідки за формою № 122 для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження, зокрема, довідки про період роботи в зоні, табеля обліку робочого часу за період роботи в зоні, копії відомостей (особових) рахунків на виплату заробітної плати.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, призначаючи пенсію на пільгових умовах необхідно врахувати її вид та особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
Згідно зі ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які брали участь у виконанні робіт у зоні відчуження також відносить і військовослужбовців.
Особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення для підтвердження періоду роботи можна надавати документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь в ліквідації аварії; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Як убачається із посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. серія НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_1 03.02.2000 р. , представник має пільги і компенсації, встановлені Законом України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( а.с.9).
Судовим розглядом встановлено, що позивачем при зверненні за призначенням пенсії надавалась копія військового квитка, з якої вбачається, що у період із 20 липня по 26 вересня 1987 року військовим комісаріатом Липоводолинського району ОСОБА_1 був направлений виконувати службові завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в селищі Поліське, яке відповідно до додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 р. віднесено до зони обов`язкового (безумовного) відселення.
Як правомірно враховано судом першої інстанції, посилання відповідача на те, що позивач не надав необхідних документів про кількість відпрацьованих днів безпосередньо в зоні відчуження є безпідставним, оскільки такі відомості він не має можливості надати внаслідок знищення та відсутності відповідних архівних документів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що, військовий квиток позивача, довідка військової частини та архівна довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 24 вересня 2012 року № 79475 підтверджує факт перебування позивача у 1987 році в смт. Поліське Поліського району Київської області, яке відповідно до додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року, яким затверджено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відчуження.
Відповідно до положень частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України у даному випадку правомірність свого рішення має довести саме суб`єкт владних повноважень.
Між тим, заперечуючи проти позову, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, правомірність своїх дій щодо відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах належним чином не довів.
Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому, суд вважає за необхідне визнати це рішення протиправним.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області №10 від 15 грудня 2014 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 8 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 10 листопада 2014 року.
Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова Липоводолинського районного суду Сумської області від 15.07.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області залишити без задоволення.
Постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 15.07.2015р. по справі № 581/400/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 25.09.2015 р.