Справа № 813/5767/14
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року Справа № 876/10532/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1, третьої особи - реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1, третьої особи- реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 №10534822 від 31 січня 2014 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобовязати Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву, прийняту 30 січня 2014 року за реєстраційним № 5220275 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований: Львівська область, Стрийський район, с. Братківці, вул. Дубика, 17 за субєктом ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року за заявою позивача позовні вимоги в частині зобовязання Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву, прийняту 30 січня .2014 року за реєстраційним №5220275 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований: Львівська область, Стрийський район, с. Братківці, вул. Дубика, 17 за субєктом ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) залишено без розгляду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 № 10534822 від 31 січня 2014 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10534822 від 31 січня 2014 року прийняте правомірно, оскільки документи, подані для проведення державної реєстрації (рішення суду) не дає змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема, рішення суду не містить інформації щодо характеристики обєкту нерухомості - площа (загальна, житлова), а згідно з даними реєстру зареєстроване право власності за особою, яка не є спадкодавцем та рішенням суду це право власності не скасоване. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому з врахуванням вищенаведеного суд відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю- доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2013 року за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку площею 2,88 га у межах згідно з планом, розташовану на території Братківської сільської ради Стрийського району Львівської області, а також на будинковолодіння, що знаходиться по вул. Дубика, 17 у с.Братківці, Стрийського району Львівської області у порядку спадкування за законом.

01 листопада 2013 року позивач звернувся в реєстраційну службу Стрийського міськрайонного управління юстиції з заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: будинковолодіння, що знаходиться по вул. Дубика, 17 у с.Братківці, Стрийського району Львівської області.

28 листопада 2013 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з відсутністю відомостей про набуття рішенням суду законної сили.

Позивач повторно звернувся в реєстраційну службу Стрийського міськрайонного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: будинковолодіння, що знаходиться по вул. Дубика, 17 у с. Братківці, Стрийського району Львівської області, додав копію рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, яке містило відмітку про набрання цим рішенням законної сили.

31 січня 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 прийняв рішення № 10534822 про відмову у державній реєстрації прав власності на нерухоме майно, мотивуючи таку відмову тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема, рішення суду не містить інформації щодо характеристики обєкту нерухомості - площа (загальна, житлова), а відповідно до даних реєстру зареєстроване право власності за особою, яка не є спадкодавцем та рішенням суду це право власності не скасоване.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, які зазначив реєстратор у своєму рішенні не підпадають під визначення підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав власності на нерухоме майно прийняте неправомірно та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

В силу приписів ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Ч.1 ст.15 згаданого вище Закону передбачає, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В силу приписів ч. 1 ст.19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Ч.1 ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачає, що державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Вказаний перелік є вичерпним, відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Відповідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у випадку, коли подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, реєстратор не наділений повноваженнями здійснювати реєстрацію права або його припинення.

Згідно з ч.3 ст.24 вказаного Закону відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у п.п. 4, 5-2 5-6 ч.1 цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Враховуючи зазначені вище положення підстава для відмови в реєстрації, яка передбачена п.4 ч.1 ст.24 цього Закону є такою, що підлягає усуненню.

П.26 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачає, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно з п.23 вказаної Постанови державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини, які зазначив реєстратор у своєму рішенні не підпадають під визначення підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2013 року (яке набрало законної сили) є правовстановлюючим документом, який підтверджує перехід права власності на нерухоме майно.

П.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачає, що у разі подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. Якщо заявник не усунув протягом п'яти робочих днів після отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію обставини, що були підставою для його прийняття, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

З матеріалів справи вбачається, що у технічному паспорті від 07 березня 2013 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 17 по вул. Дубика село Братківці, замовником якого є ОСОБА_2, міститься інформація щодо характеристики обєкта нерухомості, в тому числі щодо площі (загальна, житлова).

Колегія суддів звертає увагу на те, що якщо б державному реєстратору для реєстрації права необхідні були характеристики обєкта нерухомості (загальна, житлова), то відповідно до вищенаведених положень він міг прийняти рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію.

Крім того, з рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2013 року вбачається, що рішенням Братківської сільської ради Стрийського району від 30 червня 2009 року №21 було внесено зміни до списків власників нерухомого майна та відповідно за житловим будинком по вул.Дубика с.Братківці було закріплено поштову адресу №17 замість №15, що спростовує покликання апелянта в частині належності даного майна іншому власникові.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач, маючи беззаперечне право на відповідне нерухоме майно, не має реальної можливості його у повній мірі використовувати та обмежений у його використанні, оскільки державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 неправомірно відмовив позивачу у державній реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v.), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

Таким чином, колегія суддів вважає правильним рішення суду першої інстанції про задоволення позову та визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_1 № 10534822 від 31 січня 2014 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі № 813/5767/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

ОСОБА_4