Справа № 813/8404/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 р. Справа № 876/5292/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Каралюса В.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.;

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

від третьої особи - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.12.2014р. позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила визнати незаконними дії відповідача ОСОБА_4 підприємства Львівської обласної ради /КП ЛОР/ «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації /МБТІ/» щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок по вул.Стрийській, 34 в с.Гайдучина Стрийського району Львівської обл.; скасувати рішення КП ЛОР «Стрийське МБТІ» від 19.11.2012р. про державну реєстрацію права власності на житловий будинок по вул.Стрийській, 34 в с.Гайдучина Стрийського району Львівської обл., проведену за ОСОБА_2 (а.с.3-8).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2015р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.172-174).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила позивач ОСОБА_3, яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції змінити постанову суду та прийняти нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задоволити (а.с.179-182).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що судом під час вирішення спору не були досліджені первинні документи про право власності на спірний будинок, згідно яких загальна площа будинку складає 76 кв.м., а житлова площа 52 кв.м. За таких умов під час розгляду справи не встановлено, яка частина будинку була успадкована після смерті ОСОБА_5 його дружиною ОСОБА_6, а також не зясовано реальне місцезнаходження спірного майна.

Окрім цього, згідно фактичних обставин справи відповідачем не було проведено належної інвентаризації будинку, також відповідач не обгрунтував свої дії щодо зміни адреси та площі спадкового майна.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, при цьому належить постанову суду визнати нечинною та провадження у справі закрити, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 06.11.2012р. до КП ЛОР «Стрийське МБТІ» звернувся ОСОБА_2 із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок по вул.Стрийській, 34 в с.Гайдучина Стрийського району Львівської обл. (а.с.66).

До вказаної заяви ОСОБА_2 були долучені необхідні документи, у тому числі договір дарування спірного будинку.

Відповідно до договору дарування житлового будинку, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_7 02.11.2012р. за реєстрованим 2098, ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться в с.Гайдучина Стрийського району Львівської обл., вул.Стрийська, 34. Вказаний будинок складається з однієї кухні та однієї житлової кімнати, житловою площею 20,2 кв.м та загальною площею 56,7 кв.м. Вказаний будинок належав дарувальниці на підставі свідоцтва право на спадщину за законом, виданого Стрийською державною нотаріальною конторою 24.10.2003р. за реєстровим № 1-4476 (а.с.68).

Згідно рішення КП ЛОР «Стрийське МБТІ» від 19.11.2012р. за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірний будинок (а.с.69); також останньому 19.11.2012р. видано ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав № 36301824 на цей будинок (а.с.70).

Із змісту заявленого позову слідує, що відповідачем під час винесення рішення від 19.11.2012р. про державну реєстрацію права власності на житловий будинок по вул.Стрийській, 34 в с.Гайдучина Стрийського району Львівської обл., проведену за ОСОБА_2, не було враховано дійсної загальної площі будинку, у матеріалах справи є відсутніми докази щодо проведення поточної технічної інвентаризації нерухомого майна у разі первинної реєстрації права власності, яка у цьому випадку є обовязковою. За таких обставин у відповідача були відсутні правові підстави для реєстрації права власності за ОСОБА_2 на весь будинок (а.с.3-8).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення було прийнято відповідачем на підставі документів, які відповідають законодавству, за відсутності відомостей про їхню недійсність, а також із дотриманням установленого порядку.

Також наявність записів про різні площі спірного будинку зумовлені тим, що такі у господарські книги Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської обл. вносилися на підставі опитування власників майна та без відповідних обмірів.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Розглядувані правовідносини регламентуються приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Зокрема, згідно ст.2 цього Закону нерухоме майно це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення;

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на такі об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення: 1) житлові будинки; 2) квартири; 3) будівлі, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; 4) споруди (інженерні, гідротехнічні тощо) - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій; 5) приміщення - частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами.

Порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначений Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затв. наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), відповідно до п.1.7 якого державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об'єкт.

Окрім цього, відповідно до п.п.2.1 та 2.2. Тимчасового положення для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

Заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації.

До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

В переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно (додаток 2) зазначено, зокрема, договір, за яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом якого є нерухоме майно, про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, договір іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, спадковий договір (за наявності свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть чи рішення суду про оголошення особи померлою), договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній власності, про поділ нерухомого майна, що є у спільній власності.

Із змісту наведених норм та сукупності фактичних обставин слідує, що третя особа ОСОБА_2 у встановленому порядку звернувся до відповідача із заявою про державну реєстрацію права власності на спірний будинок; правовою підставою для проведення такої реєстрації слугував договір дарування, який був укладений в установленому порядку.

Отже, будь-які підстави для відмови у реєстрації права власності на спірний будинок були відсутніми, а відтак КП ЛОР «Стрийське МБТІ» правомірно прийнято рішення від 19.11.2012р., яким зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на будинок, що знаходиться в с.Гайдучина Стрийського району Львівської обл., вул.Стрийська, 34.

В частині правильності обчислення загальної та житлової площі вказаного будинку колегія суддів враховує, що згідно наявної у справі копії реєстраційної справи загальна площа спірного будинку складає 56,7 кв.м, житлова площа становить 20,2 кв.м. Правильність визначення таких площ стверджується зведеною інформацією про обєкт нерухомого майна станом на 23.10.2012р. (а.с.63), планом будинку (а.с.73) та журналом обмірів та підрахунку площ приміщень будівлі (а.с.74).

Також колегія суддів вказує на те, що із змісту договору дарування житлового будинку, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_7 02.11.2012р. за реєстрованим 2098, убачається, що ОСОБА_2 був подарований ОСОБА_6 весь належний їй будинок, а не певна його частина.

Стосовно решти доводів апелянта, у тому числі зміни адреси вказаного будинку, колегія суддів зазначає, що такі не покладалися в основу заявлених позовних вимог, у сторін по справі не виникає жодних сумнівів щодо місця розташування спірного будинку.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення з вищевикладених мотивів.

Разом з тим, відповідно до п.5 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Згідно з вимогами ч.2 ст.203 КАС України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Під час апеляційного розгляду представлено копію свідоцтва про смерть, відповідно до якого позивач ОСОБА_3 померла 12.05.2015р. (а.с.198).

З урахуванням приписів п.5 ч.1 ст.157, ч.1 ст.203 КАС України, а також приймаючи до уваги ту обставину, що розглядувані правовідносини не допускають правонаступництва, колегія суддів вважає за необхідне визнати рішення суду першої інстанції нечинним як законне та обгрунтоване і закрити провадження у справі.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_3 належить задоволити частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2015р. в адміністративній справі № 813/8404/14 визнати нечинною та закрити провадження у справі, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.5 ч.1 ст.198, ч.2 ст.203, п.5 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2015р. в адміністративній справі № 813/8404/14 визнати нечинною та закрити провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

ОСОБА_8