Справа № 817/1378/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1378/15

05 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О. при секретарі судового засідання Цвіркун О.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "Захід - Руно"

до Млинівської обєднаної державної податкової інспекції у Головного управління Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство Захід-Руно з позовом до Млинівської обєднаної державної податкової інспекції у Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.12.2014 року №, згідно з яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем "Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД" у сумі 316586,88 грн.

На підставі вказаного податкового повідомлення-рішення податковий орган застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції (нарахував пеню) за порушення статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", що виявилось у незабезпеченні зарахування виручки в іноземній валюті за поставлений позивачем за межі території України товар на валютний рахунок позивача в уповноваженому банку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Позивач визнав, що виручка в іноземній валюті за поставлений на користь нерезидента товар на його валютний рахунок в уповноваженому банку України не надходила. Вказав, що погоджується з нарахуванням пені за кожен день прострочення у розмірі 0,3 % від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) тільки за період з 29.07.2014 року по 04.08.20144 року.04.08.2014 року з огляду на те, що між позивачем та контрагентом-нерезидентом було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій сторони домовилися про залік однорідних зустрічних вимог, які виникли по договорах від 23.04.2014 року №230414 та від 22.10.2013 року №08/УК-26 в сумі 82398,87 дол.США.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що податкове повідомлення-рішення є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приватне підприємство «Захід-Руно» є юридичною особою (запис про державну реєстрацію в ЄДР від 22.02.2001,03.01.2006 № 0000209), як платник податків перебуває на обліку у Млинівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області.

У листопаді 2014 року посадовою особою Млинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області проведено позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства Захід-Руно з питань дотримання вимог валютного законодавства по взаєморозрахунках із ВАТ Коври Бреста Республіка Білорусь по контракту №230414 від 23.04.2014 року за період з 23.04.2014 року по 31.08.2014 року (акт перевірки №163/22/31316414 від 20.11.2014 року).

За результатами перевірки посадовою особою контролюючого органу зроблено висновки про порушення позивачем вимог статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", в частині надходження виручки від нерезидента згідно з контрактом від 23.04.2014 року за №230414 між Приватним підприємством Захід-Руно та ВАТ Коври Бреста по проведеному експорту згідно з ВМД від 29.04.2014 року на суму 82398,87 дол.США.

За результатами перевірки Млинівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.12.2014 року №, згідно з яким позивачу нараховану пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 316586,88 грн

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом під час судового розгляду встановлено, що у квітні 2014 року між позивачем (Продавець) та Відкритим акціонерним товариством Коври Бреста (Покупець) укладено контракт, згідно з яким Продавець зобовязується передати Покупцю в установлений даним контрактом строк пряжу шерстяну апаратну ткацьку в кількості 12 тон у власність Покупцю, а Покупець зобовязується його прийняти та оплатити на умовах даного контракту.

Пунктом 1.2 контракту асортимент і кількість товару визначаються відповідно до Специфікацій, які є невідємною частиною контракту.

Відповідно до п.3.3 вказаного контракту, його загальна вартість 88080 дол.США.

Також Умовами контракту передбачено, що оплата товару здійснюється протягом 30 днів з моменту поставки товару на склад покупця.

Згідно з Специфікацією №1 на товар до контракту №230414 від 23.04.2014 року, Продавець постачає пряжу шерстяну в кількості 11821 тон на загальну суму 82398,87 дол.США.

Позивач на виконання умов вказаного контракту здійснив поставку товару на користь нерезидента на суму 82398,87 дол.США, що підтверджується митною декларацією від 29.04.2014 року №204030000/2014/000918.

Визначений статтею 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" граничний термін надходження валютної виручки на рахунок позивача в уповноваженому банку (90 днів) сплинув 28.07.2014 року.

Водночас, судом встановлено, що у жовтні 2013 року між позивачем (Покупець) та Відкритим акціонерним товариством Коври Бреста (Продавець) було укладено імпортний договір купівлі-продажу №08/УК-26 від 22.10.2013 року щодо поставки килимів та килимових виробів.

Як вбачається з митної декларації від 04.08.2014 року №204030000/2014/001714 Приватним підприємством Захід-Руно отримано від Відкритого акціонерного товариства Коври Бреста килими, килимові доріжки та покриття для підлоги, машинного виробництва, ткані і жакардові, двохполотні, готові для використання, різних розмірів, змотані поштучно в рулони загальною вартістю 987555,24 грн., що в еквіваленті в доларах США становить 82398,87 дол.США.

В червні 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду від 18.06.2014 року №6 до договору купівлі-продажу від 22.10.2014 року №08/УК-26, згідно з якою п.3.5 викладено в наступній редакції «оплата по договору допускається товаром пряжею, яка поставляється згідно з контрактом від 23.04.2014 року №230414».

Також, як встановлено судом, 18.06.2014 року сторонами було укладено угоду про залік зустрічних однорідних вимог, які виникли на підставі договорів від 23.04.2014 року №230414 та від 22.10.2013 року №УК-26 на суму 82398,87 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Закон України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" був прийнятий Верховною Радою України в 1994 році з метою запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, у звязку з чим встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

Так, статтею 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" передбачено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктами 1 та 2 Постанови правління Національного банку України від 14.11.2013 року №453 Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті та Постанови правління Національного банку України від 12.05.2014 року №270 Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Виходячи з мети Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" - запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, а також зі змісту статі 1 цього Закону, убачається, що Верховна Рада України встановила спеціальні правила здійснення експортних та імпортних операцій, відповідно до яких вивезення за межі України товару на умовах відстрочення платежу має супроводжуватися зарахуванням виручки у іноземній валюті на рахунок резидента в уповноваженому банку, а авансовий платіж надходженням на митну територію України товару.

Будь-які розрахунки між резидентами чи нерезидентами, вчинені поза межами уповноважених банків України чи з використанням способів, які не супроводжуються зарахуванням валюти на рахунки в уповноважених банках України чи надходження товару на митну територію України, тягнуть за собою відповідальність, передбачену статтею 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Відповідно до статей 25 та 44 Закону України від 20.05.1999 №679-ХІУ "Про Національний банк України" Нацбанк наділено правом запроваджувати вимоги щодо обов'язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті, а також встановлювати порядок проведення обов'язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу.

Пунктами 1 та 2 Постанови правління Національного банку України від 14.11.2013 року №453 Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті та Постанови правління Національного банку України від 12.05.2014 року №270 Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.1.10 Експортна, імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Вказану позицію також зазначено в постанові правління Національного банку України від 20.08.2014 № 515 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" та постанові правління Національного банку України від 20.11.2014 734.

Так, згідно з пунктом 2 постанови правління Національного банку України від 20.08.2014 № 515 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" (була чинною на момент здійснення експортної операції) та пунктом 2 постанови правління Національного банку України від 20.11.2014 734 "Про врегулювання ситуації па валютному ринку України" Нацбанком встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу па міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Так, відповідно до пункту 4 постанови правління НБУ від 20.11.2014 № 734 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" та у зв'язку із запровадженням вимоги щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону в розмірі 100% уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Під час судового розгляду суд встановив, що позивач не забезпечив зарахування виручки в іноземній валюті за експортований за межі України товар на його валютний рахунок в уповноваженому банку, що призвело до порушення встановленого в Україні режиму валютного регулювання.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від від 08.12.2014 року №, згідно з яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є правомірним, тому підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 09 жовтня 2015 року.