Справа № 2а-4477/09/2670
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/800/61561/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Бутенка В.І., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ліквідаційної комісії Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, Міністерства з питань житлово-комунального господарства про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою представника Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на судові рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року представник Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Посилався на те, що підприємство, на якому поновили ОСОБА_4 ліквідовано, а отже виконавчий лист про поновлення на роботі об'єктивно не може бути виконаний.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року, в задоволенні заяви відмовлено.

В касаційній скарзі представник Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, посилаючись на порушення норм процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати. Вказує на те, що Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України не існує, а Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України не є його правонаступником, тому немає підстав до поновлення позивача до новоствореного міністерства.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Як установлено судами попередніх інстанцій, за постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження від 21.05.2014 року ВП №43399315 про поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України з 01.02.2007 року. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №2а-4477/09/2670 від 11 листопада 2013 року замінено боржника - Ліквідаційну комісію Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України на його правонаступника - Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Не погоджуючись з вказаною постановою Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України звернулося в суд.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заявником не доведено існування обставин, передбачених статтею 259 КАС України, щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не надано належних доказів неможливості виконання виконавчого листа.

Висновок судів відповідає дійсним обставинам справи та є законним і обґрунтованим.

За правилами частини четвертої статті 259 КАС України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №2а-4477/09/2670 від 11 листопада 2013 року про заміну боржника у виконавчому провадженні набула законної сили 1 квітня 2014 року і у визначеному законом порядку не скасована, тому доводи про неможливість виконання виконавчого листа є необґрунтованими.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не дають підстав визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відхилити, а ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман