Справа № 813/5742/14
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Справа № 876/8899/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Яворського І.О., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 26.06.2014 року №, яким зобовязано сплатити штраф у сумі 29 995,97 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 26.06.2014 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що сплата позивачем податкового зобов'язання на рахунок сплати авансів з податку на прибуток, а не на рахунок сплати податку на прибуток, не може бути підставою для застосування штрафу. Адже позивач вчасно провів платіж з плати податку на прибуток. Кошти зараховані до Державного бюджету України у визначений законом строк, а це свідчить про виконання податкового обов'язку своєчасно та у повному обсязі

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та права, з неповним зясуванням обставин справи, Державна податкова інспекція у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що при встановленому граничному терміну сплати податку на прибуток 11.03.2014 року, підприємством несвоєчасно сплачено податок на прибуток за 2013 рік в сумі 299 959,66 грн. (28.03.2014 року), та про терміновано граничний термін сплати на 17 днів.

Апелянт посилається на те, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених п. 126.1 ст.126 Розділу II ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Отже, у відповідності до вищезазначеного, до ТзОВ «НВП «ІМВО» було застосовано штрафну санкцію, згідно порядку та вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 05.06.2014 року Державною податковою інспекцією в Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено перевірку щодо своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ІМВО».

За результатами проведеної перевірки складено акт №542/85/1503/19177304, згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення підприємством норми п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, що полягає в порушенні строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання за перевіряємий період.

На підставі вказаного акта перевірки Державною податковою інспекцією в Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, за порушення ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 301 405,00 грн. з податку на додану вартість на 17 календарних днів, нарахувало підприємству штраф на суму 29 995,97 грн. (що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання).

Як слідує з матеріалів справи, 21.02.2014 року ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2013 рік.

Платіжним дорученням №344 від 06.03.2014 року ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» оплатила на рахунок Держбюджету Галицького району м. Львова 0004 ГУ ДКСУ у Львівській області МФО 825014 платіж за призначенням «*;101;19177304; податок на прибуток за 2013-ий рік код 11024000» в сумі 301 405,00 грн. Згідно з випискою з банку АТ «ПроКредит Банк» даний платіжний документ був прийнятий до виконання та проведений цього ж дня.

Однак, позивачем була допущена помилка в реквізитах платежу при перерахуванні податку на прибуток до бюджету, а саме: платіж був відправлений на рахунок для сплати авансів з податку на прибуток.

В подальшому ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» звернулося до відповідача з листом від 19.03.2014 року №37, в якому інформувало податковий орган про оплату податку на прибуток за 2013-ий рік у розмірі 301 405,00 грн.

За приписами п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У відповідності до вимог абзацу 9 пункту 57.1 статті 57 ПК України визначено, що у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Згідно із п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Підпунктом 126.1 ст.126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до Змін до бюджетної класифікації, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 17.01.2013 року № 19 класифікацію доходів бюджету, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 14 січня 2011 року № 11 «Про бюджетну класифікацію» було доповнено, зокрема, позицією 11024000 «Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що 06.03.2014 року позивачем був здійснений платіж за кодом бюджетної класифікації 11024000 «Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств» у сумі 301 405,00 грн, замість здійснення вірного платежу за кодом бюджетної класифікації 11021000 податок на прибуток приватних підприємств, тобто був здійснений не вірний платіж.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Частиною п'ятою статті 45 Бюджетного кодексу встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

У справі, що переглядається, податковий орган не заперечує того факту, що перерахована платником сума податку на прибуток надійшла до бюджетної системи на рахунок Державного казначейства. У той же час відповідач не враховує, що податкове законодавство не пов'язує факт сплати податкового платежу з правильністю зазначення платником коду бюджетної класифікації у відповідній графі платіжного документа.

Надходження грошових коштів за призначенням досягається шляхом правильного міжбюджетного розподілення коштів органами державного казначейства. Усі надходження у вигляді сплати загальнодержавних податків зараховуються на відповіді рахунки державного казначейства та в подальшому розподіляються між загальним та спеціальним фондами Державного бюджету. Тому у разі невірного зазначення платником коду бюджетної класифікації суми податку не можуть вважатися не зарахованими до бюджету. Суми податку, сплачені платником на рахунок казначейства, призначений для акумулювання коштів такого податку, не можуть розглядатися як податкова недоїмка, та слугувати підставою для нарахування платникові штрафних санкцій.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правомірно додовольнив даний позов, скасувавши оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року у справі №813/5742/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді І.О. Яворський

ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.09.2015 року.