Справа № 2а-2271/12/0970
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Справа № 148207/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Сапіги В.П., Кухтея Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано- Франківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано- Франківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 31.05.2012 року №.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та Коломийською міською радою Івано-Франківської області укладено договори оренди земельних ділянок від 16.04.2003 року та від 16.01.2007 року, які знаходяться за адресою вул. Шкрумеляка, 13-а, м. Коломия Івано-Франківської області площею 4 404 кв. м. та 301 кв. м. Згідно даних договорів та довідок про визнання грошової оцінки земельних ділянок №20 п/2-87 від 14.03.2003 року і №20 2/2-447 від 22.12.2006 року встановлено річну орендну плату в розмірі 2 976,62 грн. (2 % від нормативної грошової оцінки землі 4 404 кв. м.) та 138,68 грн. (1% від нормативної грошової оцінки землі 301 кв. м.). Договори оренди є чинними, зміни до них не вносились, що свідчить про необхідність внесення на рік до бюджету лише 3 115,3 грн. Позивач виконував умови договорів та сплачував орендну плату у встановленому розмірі. Незважаючи на це, відповідач 31.05.2012 року виніс податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено зобов'язання з орендної плати за землю на 2012 рік в розмірі 17 909,01 грн. Вважає, що таке рішення винесено протиправно, а тому просить його скасувати.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2012 року відмовлено в задоволенні позовних вимог. Суд виходив із того, що покликання на умови договорів оренди, як на підставу сплати орендної плати в меншому розмірі є безпідставні, позаяк такі мають меншу юридичну силу в порівнянні з ПК України та не можуть змінювати чи скасовувати положення нормативного акту. Крім того, в самому договорі передбачено коректування орендної плати у разі зміни розмірів ставки земельного податку, змін коефіцієнтів індексації, тощо. В даному випадку є діючим рішення Колимийської міської ради від 24.12.2010 року №37-2/2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Покликання маються на те, що відповідно до Закону України «Про оренду землі», орендна плата є платежем, який сплачується орендарем орендодавцеві за користування земельною ділянкою в розмірі, строки і порядку, що визначені сторонами в договорі оренди. Будь яких змін в договори внесено не було та згоди на збільшення орендної плати не надавав, як це передбачено вказаним Законом. Має місце невірне тлумачення підп..288.5.1 пункту 288.5. ст.288 ПК України.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 16.04.2003 року уклав з Коломийською міською радою Івано-Франківської області договір оренди щодо використання земельної ділянки загальною площею 4 404 кв. м. за адресою вул. Шкрумеляка, 13-а, м. Коломия Івано-Франківської області для обслуговування складських приміщень та організації виробництва. Цим договором із урахуванням нормативної грошової оцінки землі, яка на час підписання договору становила 148 831,10 грн., встановлено розмір орендної плати на рівні 2% від такої оцінки на рік - 2 976,62 грн.

16.01.2007 року ОСОБА_1 уклав з Коломийською міською радою Івано-Франківської області за тією ж адресою ще один договір оренди суміжної земельної ділянки загальною площею 301 кв. м. для будівництва та обслуговування двох багатоповерхових житлових будинків. Цим договором із урахуванням нормативної грошової оцінки землі, яка на час підписання договору становила 13 868,46 грн., встановлено розмір орендної плати на рівні 1% від такої оцінки на рік -138,68 грн.

Коломийською ОДПІ Івано-Франківської області щодо позивача 31.05.2012 року винесено податкове повідомлення-рішення, яким визначено зобов'язання позивача по орендній платі з фізичних осіб на 2012 рік по двох земельних ділянках в розмірі 17 909,01 грн.

Відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності ПК України який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІІ ПК України.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України ).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного ПК України встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється ХІІІ ПК України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 14.07.2015 року), яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2012 року у справі № 2а 2271/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді В.П. Сапіга

ОСОБА_2