Справа № 15217/11/2070
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2011-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 грудня 2011 р. № 2-а- 15217/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Чубукіної М.В.,

представника позивача - ОСОБА_1;

відповідача - ОСОБА_2 Аіша;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області до Громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Аіша про видворення за межі території України в примусовому порядку ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дзержинський РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд видворити громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Аіша, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України в примусовому порядку разом з дитиною ОСОБА_6 Джуніор, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що зазначена особа знаходиться на території України без передбачених законом підстав, самостійно залишити територію України ані змоги, ані бажання не має, а відтак, підлягає примусовому видворенню.

Відповідач, громадянка Республіки Узбекистан Громадянина Федеративної Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 Аіша проти видворення за межі України не заперечувала.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства відповідач має правовий статус іноземця.

Частиною 1 ст.2 зазначеного закону вказано, що іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. При цьому, в силу ч.5 ст.2 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на іноземців, а отже і на відповідача, покладено обовязок поважати та дотримувати Конституції і законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Відповідно до ст.28 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянстваправила в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію встановлюються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

За матеріалами справи відповідач вїхав на територію України прибула в Україну в 2006 році з метою навчання, вступила до Харківського національного медичного університету та отримала реєстрацію УГІРФО ГУМВС України в Харківській області терміном дії до 15.02.1010. Але надалі своє перебування в установленому законом порядку не продовжила. Наказом №156-С від 26.04.2010 іноземку було відраховано з навчального закладу за порушення навчальної дисципліни. 23.11.2007 громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Аіша в м. Харкові народила сина - ОСОБА_6 Джуніор. 13.10.2011 р. судом Дзержинського району м. Харкова громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Аіша притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП та накладено штраф у сумі 510 грн., який сплачено в повному обсязі. 31.10.2011 УГІРФО ГУМВС України в Харківській області було прийнято рішення про видворення іноземця за межі України з забороною в'їзду на 6 місяців. Вказаним рішенням вирішено видворити за межі України громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Аіша, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_6 Джуніор, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобов'язано їй покинути територію України у термін до 05.11.2011р., заборонено в'їзд в Україну терміном на 6 місяців. Офіційно відповідач не працевлаштувалася, з зазначеної дати жодних дій з метою набуття законної підстави для знаходження на території України не вчинив, за отриманням статусу біженця або особи, що потребує тимчасового захисту до відповідних органів не звертався, дозволу на працевлаштування на території України не отримував, на облік як платник податків (зборів) в органах державної податкової служби України не став, місця проживання або місця реєстрації на території України в установленому законом порядку не реєстрував, офіційного місця роботи не має, майна на території України не має, офіційних фінансових джерел для існування на території України не має, вчинив адміністративне правопорушення, покладене адміністративне стягнення виконав. Окрім того, суд відзначає, що відносно відповідача органом внутрішніх справ було прийнято рішення про видворення за межі України, дане рішення є діючим, відповідачем не виконано, доказів наявності у відповідача можливості та бажання самостійно виконати згадане рішення матеріали справи не містять.

В судовому засіданні відповідач не заперечувала проти її видворення за межі України.

Частиною 1 ст.26 Конституції України вказано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Оскільки, як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, у відповідача законна підстава для знаходження на території України відсутня, внаслідок власної недобросовісної правової поведінки жодних дій на набуття такої підстави не вчинив, наміру дотримуватись вимог національного законодавства України і залишати територію України не має, то він підлягає примусовому видворенню з України.

Існування обставин, що визначені ст.32-1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства судом в ході розгляду справи не виявлено.

За таких обставин, слід дійти висновку, що заявлена суб'єктом владних повноважень вимога підлягає задоволенню, так як не суперечить ч.1 ст.2 КАС України.

На підставі п.9 ч.1 ст.256 КАС України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині затримання відповідача, проте позивач просив звернути до негайного виконання постанову про видворення у примусовому порядку за межі України, що не передбачено вимогами КАСУ, відтак зазначене клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 183-5, ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області до Громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Аіша про видворення за межі території України в примусовому порядку задовольнити в повному обсязі.

2. Видворити в примусовому порядку за межі України Громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Аіша, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з дитиною ОСОБА_6 Джуніор, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

4. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

5. Судові рішення у визначених статтею 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Старосєльцева О.В.