Справа № 445/367/15-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 р. Справа № 876/6589/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року у справі №445/367/15-а за позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції у Львівській області, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області Гуцола Андрія Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил полювання,-

В С Т А Н О В И В:

14.02.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області Гуцол Андрія Васильовича, просив скасувати постанову №811-04 держінспектора з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області Гуцола Андрія Васильовича від 15 грудня 2014 року про накладення штрафу в сумі 510 грн. як незаконну.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 05.06.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна екологічна інспекція у Львівській області подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Золочівського районного суду Львівської області від 05.06.2015р. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 15.12.2015р. держінспектор з ОНПС Держінспекції у Львівській області Гуцол А.В. розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 13.13.2014р. №004906 про порушення вимог природоохоронного законодавства, дослідивши докази, без присутності порушника (позивача), який про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і від нього не надходило клопотань про відкладення справи. У відповідності до ст.252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Постанова була надіслана супровідним листом від 15.12.2014р. №04-4884, а також повторно 25.12.2014р. №04-4996 на ім'я Золочівського районного об'єднання УТРМ рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення. Позивач у своїх поясненнях та позові до суду однозначно стверджує, що він був на полюванні із своїми собаками породи Західно-Сибірська лайка. Беручи до уваги, що на ловчих звірів і птахів паспорти видаються лише на підставі оформлених у встановленому порядку документів, що засвідчують законність набуття цих тварин, позивач не надав паспорти на мисливських собак вказаної породи. Судом першої інстанції не взято до уваги норми матеріального права, які в повній мірі доводять наявність ознак адміністративного проступку.

В судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали, позивач щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Протоколом про адміністративне правопорушення №004906 від 13.12.2014р., складеним громадським інспектором з охорони довкілля Новосад В.М., встановлено порушення позивачем порядку використання об'єктів тваринного світу, а саме: здійснення полювання в урочищі Ріпин з мисливськими собаками породи ЗСЛ без відповідних документів на цих собак, що є порушенням ст.20 Закону України «Про мисливське господарство і полювання», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.85 КУпАП. Від підпису та дачі пояснень позивач відмовився (а.с.7).

15.12.2014р. держінспектором з охорони навколишнього природного середовища Львівської області Гуцол А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №811-04, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.(а.с.6).

Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_2 із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22.02.2000р. №1478-III (далі - Закон №1478-III) полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Згідно з п.1 та п.6 ч.1 ст.20 Закону №1478-III з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених статтею 14 цього Закону; полювання на тварин, які не зазначені у дозволах на добування мисливських тварин або понад встановлену в цих дозволах норму; допускання собак у мисливські угіддя без нагляду.

Статтею 14 Закону №1478-III встановлено, що документами на право полювання (для громадян України) є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання; паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов'язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред'являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Відповідно до п.1.2 Порядку видачі паспортів на собак мисливських порід, затвердженого Наказом Державного комітету лісового господарства України від 12.03.2004р. №31, паспорт на собаку мисливської породи (далі - паспорт) - це документ, який засвідчує породність даного собаки й дає право мисливцю, за наявності у нього інших необхідних документів, передбачених у статті 14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», використовувати собаку під час полювання.

Згідно з п.1.3 вказаного Порядку допуск собаки до полювання - це відмітка в паспорті, що дає дозвіл використовувати даного собаку під час полювання в поточному році.

Відповідно до ч.1 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від шести до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від тридцяти до дев'яноста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що позивача здійснював 13.12.2014р. о 12год. 50хв. в урочищі Ріпин полювання з мисливськими собаками породи ЗСЛ без відповідних документів на цих собак, за що його притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.85 КУпАП.

Проте, відповідно до посвідчення НОМЕР_2 Львівської обласної організації УТМР ОСОБА_2 працює на посаді єгеря Золочівського УТМР (а.с.10).

Відповідно до ст.29 Закону №1478-III з метою охорони мисливських угідь користувачі угідь створюють єгерську службу з розрахунку не менш як один єгер на п'ять тисяч гектарів лісових або десять тисяч гектарів польових чи водно-болотних мисливських угідь.

Згідно з статутом Українське Товариство мисливців і рибалок є добровільною Всеукраїнською громадською організацією, яка об'єднує мисливців і рибалок з метою сприяння активному розвитку любительського мисливського, стендового і рибальського спорту, охорони, відтворення, збереження, раціонального використання тваринного світу та захист спільних інтересів. УТМР є юридичною особою і суб'єктом права приватної власності на належне йому майно та грошові кошти. Товариство є неприбутковою громадською організацією.

Товариство відповідно до статутних завдань у встановленому порядку сприяє створенню єгерської служби по охороні об'єктів тваринного світу відповідно до чинного законодавства.

Золочівська районна організація УТМР як первинна організація Товариства, відповідно до Положення про первинну організацію Українського товариства мисливців і рибалок, організовує полювання, риболовлю, участь членів УТМР у виконанні біотехнічних заходів, змагання зі стрільби і любительської спортивної риболовлі серед членів свого колективу, здійснює охорону мисливських та рибальських угідь, сприяє боротьбі з браконьєрством.

Відповідно до абз.2 п.1.3 Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 17.10.2011р. № 549, (далі - Положення) розпорядник полювання - працівник користувача мисливських угідь (далі - користувач), який уповноважений на охорону мисливських угідь та здійснює керівництво процесом і контролює виконання правил проведення полювання, правил безпеки при користуванні зброєю на всіх етапах проведення полювання. Розпорядник призначається наказом керівника користувача.

Згідно з п.1.5 Положення до початку полювання розпорядник полювання зобов'язаний зробити відмітку у контрольних картках усіх мисливців, які беруть участь у полюванні, про місце проведення полювання, строк полювання, вид тварини, дозволений до добування, та номер ліцензії на добування мисливських тварин (далі - ліцензія).

Відповідно до п.2.3 Положення, перед початком полювання розпорядник полювання: проводить інструктаж з правил безпеки і порядку організації та проведення полювання, про що проставляє підпис в журналі реєстрації з правил безпеки при проведенні полювання; перевіряє наявність відповідних документів на право полювання згідно зі статтею 14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», визначає загоничів, проводить їх інструктаж та призначає старшого серед загоничів, проводить жеребкування стрілецьких номерів з визначенням їх черговості, визначає звірів (вид, стать, вік), на яких полюватимуть, перевіряє відповідність набоїв полюванню на даний вид тварин. Набої, що не відповідають встановленим вимогам, вилучаються розпорядником до закінчення полювання.

Пунктом 2.15 Положення, розпорядник полювання стежить за точним виконанням учасниками полювання порядку облави і правил безпеки, робить необхідні вказівки, організовує переслідування і добір пораненої тварини, має право заборонити у разі порушення особою правил полювання подальшу участь в полюванні, вирішує інші організаційні питання, що виникають під час полювання, а також відповідає за дотриманням мисливцями вимог цього Положення.

Рішення розпорядника полювання, прийняті відповідно до вимог цього Положення, є обов'язковими і виконуються всіма учасниками полювання (п.2.16).

Як пояснив суду апеляційної інстанції ОСОБА_2, 13.12.2014р. як єгер Золочівського УТМР на своєму автомобілі ВАЗ 2121 «Нива» д.н. НОМЕР_1 разом із більше ніж десятьма мисливцями перебув на полюванні із своїми собаками породи Західно-Сибірська лайка, на які наявні міжнародні ветеринарні паспорти. Полювання було організовано в урочищі Ріпин Золочівського УТМР, що знаходиться біля с.Ушня Золочівського району Львівської області. Будучи розпорядником полювання, проводив інструктаж з правил безпеки і порядку організації та проведення полювання. Покликання відповідачів на відсутність у нього в день проведення полювання паспортів на собак мисливських порід не заслуговує на увагу, оскільки в цей день виконував обов'язки єгеря та вчиняв дії щодо організації проведення полювання, та не був мисливцем. Дані обставини відповідачами спростовані не були.

З матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні міжнародні ветеринарні паспорти на собак, які відповідно до положень ст.1 Закону України «Про ветеринарну медицину» від 25.06.1992р. № 2498-XII належить до ветеринарних документів (документи дозвільного характеру, до яких належать міжнародний ветеринарний сертифікат, ветеринарне свідоцтво, ветеринарна картка, ветеринарна довідка та ветеринарно-санітарний паспорт на тварину, видані державними інспекторами ветеринарної медицини або уповноваженими чи ліцензованими лікарями ветеринарної медицини, що підтверджують ветеринарно-санітарний стан тварини, якість та безпечність продуктів тваринного походження, репродуктивного матеріалу, біологічних продуктів, патологічного матеріалу та кормів).

У відповідності до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що ОСОБА_2 13.12.2014р. перебував в урочищі Ріпин Золочівського УТМР із своїми собаками породи Західно-Сибірської лайки як розпорядник полювання, здійснював організацію полювання, не брав безпосередню участь у полюванні як мисливець та не використовував з цією метою належних йому собак.

При цьому наявність належним чином оформлених документів на право полювання у мисливців, які були разом із позивачем 13.12.2014р. в урочищі Ріпин Золочівського УТМР, відповідачем не оспорюється.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки 13.12.2014р. собаки породи Західно-Сибірської лайки перебували під наглядом позивача та не використовувались під час полювання, так як останній виконував обов'язки розпорядника полювання, тому ОСОБА_2 не порушено вимоги чинного законодавства, які є підставою відповідальності за ч.1 ст.85 КУпАП, а постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.12.2014р. №811-04, на переконання колегії суддів, прийнята без дотримання принципів, передбачених ч.3 ст.2 КАС України та підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Золочівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року у справі № 445/367/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали виготовлено 09.10.2015р.