Справа № 826/17211/13-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Київ К/800/39494/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (суддя-доповідач), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,

секретар судового засідання Корецький І.О.,

за участю: представник позивача Рачука О.О.,

представника відповідача Шевченка О.О.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року

у справі № 826/17211/13-а

за позовом Державного підприємства «Міжнародний центр електронно-променевих технологій Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Державне підприємство «Міжнародний центр електронно-променевих технологій Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» (далі - ДП «МЦЕПТІЕ ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 липня 2013 року № та від 08 серпня 2013 року №/0.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2013 року у задоволенні позову ДП «МЦЕПТІЕ ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року апеляційну скаргу ДП «МЦЕПТІЕ ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ДП «МЦЕПТІЕ ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ від 10 липня 2013 року № та від 08 серпня 2013 року №/0.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ДПІ подала касаційну скаргу, в якій просила його скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами перевірки ДПІ складено акт від 20 червня 2013 року №1/1-22-03-20053375 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ДП «МЦЕПТІЕ ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за грудень 2012 року, лютий - квітень 2013 року та достовірності нарахування залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за квітень 2013 року», згідно з яким позивачем порушено вимоги абзацу «а» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за квітень 2013 на суму 1 554 679,00 грн. та занижено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) за квітень 2012 року - березень 2013 року на суму 1 554 679,00 грн.

На підставі акта перевірки від 20 червня 2013 року №1/1-22-03- липня 2013 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень 2012 року на 171 963,00 грн., за травень 2013 року на 158 750,00 грн., за червень 2012 року на 35 347,00 грн., за липень 2012 року на 66 977,00 грн. за серпень 2012 року на 983,00 грн., за вересень 2012 року на 39 919,00 грн., за жовтень 2012 року на 235 404,00 грн., за листопад 2012 року на 90 913,00 грн., за грудень 2012 року на 83 987,00 грн., за січень 2013 року на 283 514,00 грн., за лютий 2013 року на 15 028,00 грн., за березень 2013 року на 281 098,00 грн. та за квітень 2013 року на 135 796,00 грн. та зазначено про те, що відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України вважається, що позивач добровільно відмовився від отримання суми заниження в розмірі 1 554 679,00 грн. як бюджетного відшкодування, а тому зазначена сума підлягає врахуванню згідно з пунктом 200.6 статті 200 ПК України у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах.

Крім того, ДПІ проведено камеральну перевірку правомірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування за травень 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки від 26 липня 2013 року №195/1-22-03-20053375, згідно з яким не підтверджено відображене позивачем в декларації з ПДВ за травень 2013 року бюджетне відшкодування в сумі 1 554 679,00 грн. у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних періодів.

На підставі акта камеральної перевірки від 26 липня 2013 року №195/1-22-03-20053375 відповідачем 08 серпня 2013 року прийнято податкове повідомлення - рішення №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого на рахунок платника) з ПДВ за травень 2013 року на 1 554 679,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 388 669,75 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу;

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачені статтею 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.2 статті 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.3 статті 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За змістом пункту 200.4 статті 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг.

Таким чином, сума, розрахована за правилами пункту 200.4 статті 200 ПК України, відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України набуває статусу бюджетного відшкодування і підлягає поверненню з бюджету. При цьому, законодавчо установлений порядок повернення з бюджету сум бюджетного відшкодування не передбачає автоматичного погашення сум бюджетного відшкодування у разі, якщо такі суми не були своєчасно заявлені до відшкодування.

Наведене стосується і залишків від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань і податкового кредиту податкових періодів, що передували попередньому періоду, та у яких сформувалися суми, що підлягали відшкодуванню в наступному податковому періоді, але не заявлялися до відшкодування у наступних податкових періодах, за якими вони виникли.

Відтак, ПК України не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості. А тому, відмова платникові у бюджетному відшкодуванні лише на тій підставі, що таке відшкодування не було заявлене у наступних податкових періодах, за якими вони виникли, є незаконною.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи скаржника у касаційній скарзі не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев

Н.Є. Маринчак