Справа № 459/2030/15-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 876/8359/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 17 липня 2015 року у справі №459/2030/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2015р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області (далі - Управління), просила визнати протиправними дії Управління по невключенню до заробітку для обчислення пенсії позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди та індексації заробітної плати; зобов'язати Управління зробити перерахунок пенсії позивачу з врахуванням до заробітку для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди та індексації заробітної плати за період з 08 грудня 2014 року та виплатити недоплачену пенсію; зобов'язати Управління в подальшому виплачувати позивачу пенсію в розмірі згідно зробленого розрахунку.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 17.07.2015р., прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено частково: визнано протиправними дії Управління по невключенню до заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди та індексації заробітної плати; зобов'язано Управління зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.37 ЗУ «Про державну службу» з врахуванням виплаченої індексації заробітної плати у сумі 5 202,38 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 6 554,68 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - 6 256,51 грн., грошової винагороди 6 424,48 грн. з дня отримання довідки про підтвердження нарахування та виплату цих видів оплати праці, а саме з 05.06.2015 р. та надалі проводити нарахування та виплату пенсії з врахуванням даних сум; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 17.07.2015р. та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно документів пенсійної справи позивач з 31.12.2010р. отримує пенсію як посадова особа органів місцевого самоврядування, згідно заяви від 31.12.2010р. та пакету документів. Індексація не може бути складовою заробітної плати для визначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотку та не належить до надбавок, які враховуються при обчисленні пенсії державного службовця. Для обчислення частини розміру пенсії, що призначається згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в суми середньомісячної заробітної плати включені суми індексації грошових доходів, матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових потреб, грошової винагороди. Зважаючи на викладене, при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату слід враховувати виплати, які входять до структури заробітної плати. Оскільки матеріальна допомога, грошова винагорода є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, як і виплачені суми індексації, то вони не включаються до заробітку, що враховується при призначенні пенсії державним службовцям.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 31.12.2010р. отримує пенсію як посадова особа органів місцевого самоврядування згідно заяви від 31.12.2010р. та доданих документів в розмірі 85 % заробітної плати державного службовця.

08.06.2015р. позивачка звернулася до Управління із заявою щодо проведення перерахунок розміру пенсії, узявши до уваги суми індексації заробітної плати за роботу на державній службі, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди, згідно норм чинного законодавства на підставі наданої довідки від 05.06.2015 р. №3972/6-5.

Рішенням Управління від 16.06.2015р., прийнятим за результатом розгляду вказаної заяви, у проведенні такого перерахунку відмовлено (а.с.4-5).

Вважаючи відмову у перерахунку пенсії незаконною, ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001р. № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. №108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інші заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п.п.2.3.3. п.2.3 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників належить до інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода входять до системи оплати праці державного службовця.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати, згідно з підпунктом 2.2.7 пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII враховується при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.2 ст.37-1 вказаного Закону України перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на час подання звернення про призначення пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що загальний страховий стаж позивача, обчислений станом на дату звільнення 31.12.2010р., становить 34 роки 03 місяці 29 днів, стаж державної служби - 15 років 03 місяці 00 днів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що при перерахунку пенсії державного службовця має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, внесені зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державному службовцю у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 10 грудня 2013 року (справа 21-420а13).

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії, однак із змісту статті 40 цього Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення про призначення пенсії) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація входять до системи оплати праці державного службовця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013р. в справі № 21-125а13, від 28.05.2013р. у справі №21-97а13, від 04.03.2014р. у справі № 21-3а14, які з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до довідки про складові заробітної плати від 05.06.2015р. №3972/6-5, виданої позивачу Виконавчим комітетом Червоноградської міської ради та поданої позивачем до Управління 08.06.2015р., до складових заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.12.2008р. по 31.11.2010р. включені надбавки, премії та інші виплати, а саме: індексація заробітної плати у сумі 5202,38 грн., матеріальна допомога на оздоровлення у сумі 6 554,68 грн., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 6 256,51 грн., грошова винагорода - 6 424,48 грн. На усі виплати, включені у довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с.6-7).

На підставі вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Управління щодо невключення до заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди та індексації заробітної плати є протиправними.

Проте, задовольняючи позовні вимоги з 05.06.2015р. суд першої інстанції не врахував, що вказану довідку позивач подав при зверненні до Управління із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії 08.06.2015р., а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди підлягають задоволенню з 08.06.2015р. - моменту звернення до Управління з заявою про проведення такого перерахунку та подання відповідної довідки, у задоволенні позовних вимог за період з 30.12.2014р. по 07.06.2015р. слід відмовити.

Водночас, колегія судді зауважує, що відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням пільгового обчислення стажу з 08.12.2014р. по 29.12.2014р. слід залишити без розгляду з врахуванням вимог ст.99 та ст.100 КАС України та дати звернення позивача з позовом до суду - 30.06.2015р.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню з 08.06.2015р. та з врахуванням позиції ВСУ, викладеної у постанові від 11.12.2012р. (справа №21-393а12), виплати перерахованої позивачу пенсії слід здійснювати і надалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та є підставою постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 99, 100 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області задовольнити частково.

Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 17 липня 2015 року у справі №459/2030/15-а скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Червонограді Львівської області по невключенню до заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди та індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області з 08.06.2015р. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 85 відсотків від сум нарахованої заробітної плати, з врахуванням виплаченої індексації заробітної плати у сумі 5 202,38грн., матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 6 554,68 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - 6256,51 грн., грошової винагороди 6 424,48 грн. та надалі проводити нарахування та виплату пенсії з врахуванням вказаних сум.

Позовні вимоги за період з 08.12.2014р. по 29.12.2014р. залишити без розгляду.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 36,54грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин