Справа № 462/2389/14-а
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Справа № 876/11241/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про стягнення та перерахунок соціальних виплат,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова (далі УПФ України в Залізничному районі м. Львова), в якому просив скасувати рішення відповідача від 24.05.2013 року про стягнення надміру нарахованих коштів, зобовязати УПФ України в Залізничному районі м. Львова повернути незаконно стягнуті кошти, а також нараховувати та виплачувати доплату до пенсії відповідно до вимог чинного законодавства як непрацюючому пенсіонеру.

Вважає, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про стягнення з нього надміру виплачених коштів як пенсії, оскільки реєстрація його як субєкта підприємницької діяльності не є обставиною, яка впливає на розмір його пенсії, так як підприємницькою діяльністю він не займається і доходів від неї не отримує.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права, просить постанову суду скасувати і прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі посилається на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені. Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду скасуванню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Залізничному районі м. Львова відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія по інвалідності (як інваліду 2 групи загального захворювання) призначена позивачу на підставі його заяви з 30.07.2001 року.

УПФ України в Залізничному районі м. Львова ОСОБА_1 повідомлено, що з червня 2013 року розмір пенсії ОСОБА_1 зменшений у звязку з тим, що управлінням встановлено, що позивач з 18.08.1992 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, тобто віднесений до зайнятого населення, про що не повідомив УПФ України в Залізничному районі м. Львова. Управлінням вирішено стягувати переплату, яка виникла, в розмірі 20% пенсії до повного її погашення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що оскільки позивач на час перерахунку пенсії обліковувався як приватний підприємець і не повідомив про це УПФ України в Залізничному районі м. Львова, тому відповідно до ст. 50 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з нього правомірно стягуються кошти.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, вважає їх поверхневими, зробленими без зясування істотних обставин справи і з порушенням матеріального права, і зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом, яке здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за умови подання страхувальником недостовірних даних (чи зловживань з боку пенсіонера), та у разі встановлення обставин, що спричиняють зміну розміру пенсії та обставин отримання зайвих сум пенсії.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, пояснень позивача, представника відповідача, пенсійної справи ОСОБА_1, наданої представником відповідача, копія якої знаходиться в матеріалах справи, встановлено, що обставин, що спричиняли би зміну розміру пенсії або припинення її виплати ОСОБА_1 не існувало. Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції представник УПФ України в Залізничному районі м. Львова перерахунок пенсії ОСОБА_1 у 2009 році був зроблений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України, згідно якої був зроблений перерахунок пенсії всім непрацюючим пенсіонерам.

Також апеляційним судом встановлено, що заяви про перерахунок позивач ОСОБА_1 не подавав в УПФ України в Залізничному районі м. Львова, тому перерахунок пенсії ОСОБА_1 був зроблений УПФ України в Залізничному районі м. Львова з власної ініціативи, як і віднесення позивача до категорії непрацюючих пенсіонерів. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що вини позивача у неповідомленні про обставини, які впливають на розмір пенсії, як і самих таких обставин немає.

Апеляційний суд звертає увагу також на те, що ні в матеріалах справи, ні а матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 немає розрахунку заподіяної ОСОБА_1 шкоди, яка підлягає стягненню з нього, хоч сума 1592,50 грн зазначена у рішенні УПФ України в Залізничному районі м. Львова (аркуш пенсійної справи 64). А тому неможливо зробити висновок про правомірність нарахування такої суми.

Таким чином, рішення УПФ України в Залізничному районі м. Львова від 24.05.2013 року про стягнення з позивача надміру нарахованих коштів є неправомірним та безпідставним, тому його слід скасувати.

Щодо інших позовних вимог, то апеляційний суд вважає, що вимога про визнання позивача непрацюючим пенсіонером не підлягає до задоволення, оскільки задоволення такої вимоги жодним чином не змінить обсяг прав і обовязків позивача, а для відновлення порушених прав позивача на належний розмір пенсії і повернення належних йому сум, які безпідставно вирахувані із його пенсії, слід зобовязати зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням того, що рішення УПФ України в Залізничному районі м. Львова скасоване і також слід зобовязати відповідача здійснити відповідні виплати.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення УПФ України в Залізничному районі м.Львова від 24.05.2013 року про стягнення надміру нарахованих коштів та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням скасування рішення УПФ України в Залізничному районі м.Львова від 24.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст.160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року у справі № 462/2389/14-а скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова від 24.05.2013 року про стягнення надміру нарахованих коштів.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням скасування рішення управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова від 24.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 02 жовтня 2015 року