Справа № 2а-0770/4248/11
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2012-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/4248/11
Ряд стат. звіту № 11.2
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2012 р. 09.40 год. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., при секретарі судового засідання Рекунова К.А., та сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ПАТ «Укрсоцбанк»- представник ОСОБА_1;

відповідача-1: Виконавчий комітет Ужгородської міської ради представник ОСОБА_2;

відповідача-2: прокуратура м. Ужгорода представник ОСОБА_3;

третя особа-1: ОСОБА_4 не зявилась;

третя особа-2: ОСОБА_5 не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Прокуратури м. Ужгорода про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 03 березня 2012 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 05 березня 2012 року.

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Прокуратури м. Ужгорода про визнання дій прокуратури м. Ужгорода неправомірними по винесенню 22.04.2011 року протесту №1989 на рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №351 від 04.09.2008 року та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.05.2011 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, обґрунтовуючи його тим, що станом на 04.09.2008 року на час прийняття рішення органом опіки і піклування про надання згоди на вчинення батьками правочинів, щодо нерухомого майна право власності або право користування яким мають діти, не передбачали необхідності одержання згоди органу опіки та піклування та надання батьками зобов'язань забезпечення права користування дітей іншим житлом ніж те, що надається в іпотеку, яким користується дитина, а також не встановлювали якогось особливого порядку надання такої згоди чи підстав для відмови у її наданні. Отже, попереднє рішення органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.09.2008 року є законним, а протест прокурора від 22.04.2011 року та подальше рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.05.2011 року є незаконними та повинне бути скасованим.

Відповідач-1 - виконавчий комітет Ужгородської міської ради, проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення (а.с.34-35). В судовому засіданні представник відповідача-1 пояснила, що протест прокурора задовольнили законно та вважає рішення від 04.05.2011 року законним та таким, що прийняте з метою захисту прав малолітніх дітей.

Представник прокуратури м. Ужгорода проти позову заперечила та пояснила в судовому засіданні, що протест був внесений законно, на підставі Закону України «Про прокуратуру»з метою захисту прав малолітніх дітей, а рішення, виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.05.2011 року обґрунтованим та таким що не підлягає до скасування, а тому просила в задоволенні позову відмовити.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, підтвердженням чому є розписки про вручення повісток (а.с.49-50).

Заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до наступних висновків.

04.09.2008 року Виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв рішення №351 «Про надання дозволів на укладення договорів іпотеки»та п.2.3. даного рішення надав дозвіл на укладення ОСОБА_4 договору іпотеки від імені малолітнього ОСОБА_6 (а.с.3). 22.04.2011 року прокурором м. Ужгорода було внесено протест на дане рішення (а.с.7). Розглянувши даний протест, виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв оскаржуване рішення від 04.05.2011 року, яким протест був задоволений та скасовано п. 2.3. рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.09.2008 року №351 (а.с.8)

В судовому засіданні сторонами визнано факт перебування будинку в с. Минай, вул. Польова, 8 в іпотеці з 06.04.2007 року. Саме в цьому будинку гарантувалося ОСОБА_4 право малолітнього ОСОБА_6 на проживання. Згідно ч.3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини»від 20.11.1989 року, яка ратифікована ВРУ 27.02.1991 року, передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Відповідно до ч.2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що діти члена сімї наймача квартири або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні із власником або наймачем. Проте, передаючи в іпотеку квартиру по вул. Грушевського57/25 в м. Ужгороді, ОСОБА_4 гарантувала забезпечення, у разі реалізації даного майна, право малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживання в будинку за адресою: Ужгородський район, с. Минай, вул. Польова, 8. Проте, як встановлено, на момент звернення ОСОБА_4 до органу опіки і піклування і на момент винесення рішення виконавчим комітетом Ужгородської міської ради від 04.09.2008 року, даний будинок теж перебував в іпотеці, що у випадку реалізації даного обєкту іпотеки унеможливило б право малолітнього ОСОБА_6 на проживання в даному приміщенні.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 12 вищевказаного Закону, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст. 177 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Згідно ч.4 ст. 177 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла на момент винесення виконавчим комітетом Ужгородської міської ради опротестованого рішення від 04.09.2008 року) - дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло. Оскільки квартира на вул. Грушевського, 57/25 передавалася в іпотеку, а малолітньому ОСОБА_6 гарантувалося право проживання в іншому приміщенні: с. Минай, вул. Польова, 8, то батьки та орган опіки і піклування не вжили достатніх заходів для гарантування права малолітнього на проживання в відповідному будинку, а тому, правомірно було задоволено протест прокурора м. Ужгорода та скасовано рішення від 04.09.2008 року.

Відповідно до ч.2 п. 1 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру», передбачено, що при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право опротестувати акти Прем'єр-міністра України, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих Рад, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також рішення і дії посадових осіб.

Відповідно до ст. 21 вищевказаного Закону, протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

Отже, вносячи протест від 22.04.2011 року, прокурор м. Ужгорода діяв у межах компетенції та відповідно до чинного законодавства, а виконавчий комітет Ужгородської міської ради, приймаючи оскаржуване рішення від 04.05.2011 року, яким було задоволено даний протест та скасовано п.2.3. рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.09.2008 року також діяв у межах повноважень.

Враховуючи все вищевикладене , суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позову.

Керуючись вищенаведеним та на підставі ст.ст. 3, 17, 18, 94, 160 - 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Прокуратури м. Ужгорода про визнання дій неправомірними та скасування рішення відмовити повністю.

2. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дору Ю.Ю.