Справа № 826/16668/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря представника позивачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М. Омельченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни, Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ксюніан» про визнання нечинним та скасування рішення від 10.09.2013 № 5744504, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В., Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Ксюніан» в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати рішення від 10.09.2013 № 5744504 про відмову у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Перемоги, 17 - літера «А-5» за позивачем; зобов'язати прийняти рішення про державну реєстрацію права власності позивача на нежитлове приміщення, яке розташоване в м. Луцьку по пр. Перемоги за № 17, літери А-5 на підставі рішення Господарського суду Волинської області від 20.12.2011 № 5004/2385/11, яке набрало законної сили 29.02.2012.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 лютого 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Корюк Т.В. від 10.09.2013 № 5744504 про відмову у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Перемоги, 17 - літера «А-5» за позивачем.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 лютого 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна М.А., не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 серпня 2013 року позивач звернувся до реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, до якої були додані: рішення Господарського суду Волинської області від 20 грудня 2011 року по справі № 5004/2385/11; постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 29 лютого 2012 року по справі № 5004/2385/11; довідка з ЄДРПОУ, видана ГУ статистики у м. Києві 17 червня 2013 року; виписка з ЄДРПОУ, видана Державною реєстраційною службою 06 квітня 2013 року; витяг з ЄДРПОУ, виданий Державною реєстраційною службою 07 червня 2013 року; нотаріальна довіреність представника.

Заява та додані до неї документи були прийняті державним реєстратором Луцького МУЮ Герасимюк Ю.В., про що свідчить картка прийому заяви № 4921020 та на підставі пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 534/23066 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» передані на розгляд до Державної реєстраційної служби України.

За результатами розгляду зазначених документів, 10 вересня 2013 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В. прийнято рішення № 5744504 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Вказана відмова мотивована тим, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зокрема, наданим судовим рішенням за ПАТ «ВіЕйБі Банк» визнано право власності на нежитлове приміщення, літ. «А-5», загальною площею 93,5 кв.м., номер приміщення не визначено, не подано технічної документації на об'єкт нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності на зазначений об'єкт за попереднім власником, згідно даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно об'єктом обтяження згідно договору іпотеки від 03 листопада 2006 року є нежитлове приміщення площею 87,6 кв.м.

Таким чином, подані заявником документи не дають змоги ідентифікувати об'єкт нерухомого майна та провести його державну реєстрацію.

Вважаючи вказану відмову відповідача незаконною, позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для державної реєстрації прав подано документи, які не дають змоги встановити відповідність заявленого права документам, що їх посвідчують, що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі по тексту - Закон України № 1952) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (далі по тексту - Порядок № 703).

Згідно зі ст. 3 Закону України № 1952, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місця розташування об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України № 1952, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 10 Закону України № 1952, державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.

Ч. 3 ст. 16 Закону України № 1952 визначено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України № 1952, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 10 Порядку № 703, заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно з п. 5 Порядку № 703, документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням пункту 1 частини 2 статті 9 Закону України № 1952 передбачено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону, відмовляє у державній реєстрації прав, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України № 1952, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Стаття 24 Закону України № 1952 встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права, зокрема: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Як було зазначено вище, підставою для винесення відповідачем спірного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, стало подання позивачем документів, які не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так, позивач звернувся з заявою про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, літ. «А-5», загальною площею 93,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Перемоги, буд. 17. В якості правовстановлюючого документа позивач надав рішення Господарського суду Волинської області по справі №5004/2385/11 про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом набуття ним права власності на нежитлове приміщення, літ. «А-5», загальною площею 93,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Перемоги, буд. 17.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, власником нежитлового приміщення літ. «А-5», загальною площею 93,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Перемоги, буд. 17 є ТОВ «Ксюніан», яке не було стороною у справі № 5004/2385/11 та спір про право між якою та позивачем не вирішено.

Таким чином, висновок відповідача про наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно знайшов підтвердження під час вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно об'єктом обтяження ПАТ «ВіЕйБі Банк» за договором іпотеки від 03.11.2006 було нежитлове приміщення іншою площею, ніж визначено в судовому рішенні, а саме - 87, 6 кв.м.

Стосовно доводів відповідача, що позивачем не подано технічної документації на об'єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна за попереднім власником, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно п. 13 Порядку № 703, у разі подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. І лише якщо заявник не усунув протягом п'яти робочих днів після отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію обставини, що були підставою для його прийняття, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Отже, подання неповного пакету документів (наприклад, не подання технічної документації у випадках, коли це вимагається) є підставою для зупинення розгляду заяви, а не для відмови у проведенні реєстраційних дій.

Проте, враховуючи наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зважаючи на те, що судове рішення подане позивачем для державної реєстрації права власності не передбачає переходу права власності від ТОВ «Ксюніан», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані позивачем документи не дають змоги встановити відповідність заявленого права документам, що їх посвідчують.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що спірне рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В. від 10.09.2013 № 5744504 про відмову в державній реєстрації права власності на нерухоме майно не суперечить вимогам чинного законодавства.

Правомірність вказаного рішення також свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання зареєструвати за позивачем право власності на спірний об'єкт нерухомого майна.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 липня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 09.10.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.