Справа № 460/2483/14-а, 2а-460/260/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 р. Справа № 876/11337/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 24.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області, в якому просить скасувати рішення відповідача від 17.03.2014 року про припинення йому пенсії, зобов'язати відповідача поновити йому пенсію по пенсійній справі №150389, виплативши йому заборгованість з моменту припинення виплати пенсії до моменту відновлення її виплати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суперечить вимогам діючого законодавства. Пенсія для жінок, які народили п'ятеро і більше дітей, не являється окремим видом пенсії, а тому застосування вимог ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є помилковим. Пенсія йому була призначена 19.07.2010 року і призначення пенсії відповідало діючому на цей час пенсійному законодавству і протягом всього часу до 17.03.2014 року в пенсійного органу не виникало ніяких сумнівів щодо законності призначення йому такої пенсії.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 24.11.2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області від 17.03.2014 року по пенсійній справі №150389 про припинення виплати пенсії позивачу. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області поновити ОСОБА_1 виплату дострокової пенсії за віком, призначеної відповідно до абз.4 п.3 розділу ХV «Перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з виплатою виниклої заборгованості за період 17.03.2014 року до моменту відновлення виплати такої пенсії.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області, яке, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства, що суд не дослідив всі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує аналогічно заперечення на адміністративний позов, зазначаючи при тому, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Тому якщо на дату звернення батька за призначенням пенсії багатодітна матір отримує пенсію по інвалідності, чи за вислугу років, чи пенсію за віком на пільгових умовах, чи з інших підстав, відмовитися від призначення такої пенсії на користь батька вона не може, оскільки використала своє право на пенсію.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, та згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб позивач ОСОБА_1 та гр.ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу ОСОБА_2 народила: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, яких разом з чоловіком ОСОБА_1 виховала до шестирічного віку.

Крім того встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Яворівському районі і з 03.05.1990 року отримує пенсію по інвалідності.

28.07.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до Управління ПФУ у Яворівському районі про призначення дострокової пенсії за віком як батьку, що виховав п'ятеро дітей до шестирічного віку, подавши необхідні документи, в тому числі письмову заяву-згоду дружини на призначення йому такої пенсії.

Розпорядження управління ПФУ у Яворівському районі заявнику ОСОБА_1 була призначена дострокова пенсія за віком, відповідно до абз. 4 п. 3 розділу XV «Перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскаржуваним рішенням управління ПФУ у Яворівському районі від 17.03.2014 року № ОСОБА_1 припинено виплату пенсії, з підстав, що при поданні 19.07.2010 року заяви на призначення пенсії за віком як багатодітному батькові його дружина ОСОБА_2 отримувала пенсію по інвалідності з 18.02.1990 року, що не передбачено ст.10 «страхового закону».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що абз. 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено спеціальне суб'єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання п'ятьох дітей віком до шести років, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір'ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченою абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 26 цього ж Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (у редакції станом на час виникнення спірних відносин) жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Умови призначення пенсій батькові, який виховав п'ятьох або більше дітей, визначено в абзаці п'ятому пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З часу прийняття вказаного Закону ці умови змінювалися.

Так, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції від 01.01.2004 р.) пунктом 5 Прикінцевих положень було передбачено, що у разі відсутності матері, якщо виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за п'ять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Законом України «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 03.11.2005 р., який набрав чинності 01.01.2006 р., до абзацу п'ятого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було внесено зміни, згідно з якими за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за п'ять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Таким чином, з 01.01.2006 р. матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей.

Суд першої інстанцій правильно встановлено, що позивач є батьком п'ятьох дітей, а його дружина ОСОБА_2 перебуває з 03.05.1990 р. на обліку в УПФУ в Яворівському районі Львівської області та отримує пенсію по інвалідності.

Своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 не використала, надавши згоду на призначення пенсії з цих підстав своєму чоловікові - як багатодітному батькові, який здійснював виховання останніх.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що абз. 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено спеціальне суб'єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір'ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченою абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таку ж правову позицію висловив Верховний Судом України у постанові від 12.11.2013 р. по справі №21-373а13.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для скасування рішення від 17.03.2014 р. по пенсійній справі №150389 та поновити пенсію за віком відповідно до абзацу 4 п.3 розділу ХV «Перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з виплатою виниклої заборгованості за період із 17.03.2014 р. до моменту відновлення виплати такої пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції і підстав для його скасування не складають.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 24.11.2014 року у справі № 460/2483/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

Н.Г. Левицька