Справа № 807/3237/14
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Справа № 876/4720/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

17 жовтня 2014 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі Мукачівська ОДПІ) за № НОМЕР_1 від 03.10.2014 року, № НОМЕР_2 від 28.10.2014 року та № НОМЕР_3 від 24.11.2014 року.

Постановою від 25 лютого 2015 року Закарпатський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Мукачівська ОДПІ подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що фізична особа-підприємець за відсутності ведення бухгалтерського облік, іншого обліку в частині підтвердження використання майна (товару) у підприємницькій діяльності, а також не будучи фактично субєктом права власності на таке майно, не може на підставі лише податкової накладної включати до складу податкового кредиту суму ПДВ по придбаних транспортних засобах. Відповідно, фізична особа-підприємець не має права на бюджетне відшкодування сум ПДВ, що сформоване за рахунок податкового кредиту внаслідок придбання основних засобів.

За таких обставин, податковий орган вважає правомірними оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати постанову суду першої та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за червень 2014 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за травень 2014 року, оформленої актом від 19.09.2014 року № 4913/1703/НОМЕР_4, Мукачівська ОДПІ 03.10.2014 року прийняла податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1, яким зменшила позивачу від'ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 92372,00 грн.

Висновки податного органу базуються на тому, що в порушення п.198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України позивач допустив завищення розміру від'ємного значення ПДВ за червень 2014 р. на суму 92372,00 грн..

За наслідками документальної позапланової виїзної з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень 2014 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за червень 2014 року, оформленої актом від 14.10.2014 року № 5401/1703/НОМЕР_4, Мукачівська ОДПІ 28.10.2014 року прийняла податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_2, яким зменшила позивачу суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 65634,00 грн. та застосувала штрафну санкцію в розмірі 32817,00 грн.

Висновки податного органу базуються на тому, що на порушення вимог п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу позивач допустив завищення розмір від'ємного значення ПДВ за червень 2014 р. на суму 92372,00 грн. (встановлено актом перевірки від 19.09.2014 р. № 4913/1703/НОМЕР_4), зменшив розмір залишку від'ємного значення (ряд. 24) по декларації за липень 2014 р. на суму 28538,00 грн. та завищив суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 65634,00 грн. по декларації за липень 2014 року.

Крім того, за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2014 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за червень-липень 2014 року, оформленої актом за № 6218/1703/НОМЕР_4 від 03.11.2014 року, Мукачівська ОДПІ 24.11.2014 року прийняла податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_3, яким зменшила позивачу суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 21667,00 грн. та застосувала штрафну санкцію в розмірі 10833,50 грн.

Висновки податного органу базуються на тому, що на порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200 ст. 200 Податкового кодексу України позивач завищив суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 21667,00 грн. по декларації за серпень 2014 року.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що згідно договору купівлі-продажу в кредит з відстроченням платежу за № 2014/011/05/05 від 05.05.2014 року позивач придбав за ціною 1074582,24 грн. транспортний засіб - трьохмісний сідельний напівпричіп-рефрижератор, Schmitz Cargobul, тип SCB*S3B, модель SKO 24/L -13/4 FP 60 Cool, серійний номер WSM9166, рік випуску 2014, що підтверджується актом приймання-передачі від 12.06.2014 р. та видатковою накладною № 1022 від 12.06.2014 р.

Вказаний транспортний засіб зареєстрований Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області за фізичною особою ОСОБА_1 під номером АО2798 ХТ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за № СХХ030243.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно, у відповідності до вимог податкового законодавства сформував податковий кредит.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Податкового кодексу (ПК) України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу (пп.14.1.18 п.14.1);

податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п. 14.1.181 п. 14.1).

Статтею 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності (пункт 198.1).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використання у власній господарській діяльності.

Згідно ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З акту перевірки апеляційний суд вбачає, що субєкт господарювання ОСОБА_1 зареєстрований 31.01.1995 року Мукачівською РДА, на податковий облік в Мукачівській ОДПІ взятий 31.01.1995 року, зареєстрований платником ПДВ з 13.07.2011 року. Фактичний вид діяльності: 60.24.0 Діяльність автомобільного вантажного транспорту.

Згідно виданої ТзОВ ,,Шмітц Каргобул Україна податкової накладної від 12.06.2014 року за № 91 вартість придбаного позивачем транспортного засобу - трьохмісного сідельного напівпричіпа-рефрижератора складає 1079958,47 грн., в тому числі ПДВ в сумі 179 993,08 грн.

Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженої постановою КМ України від 07.09.1998 року № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

За таких обставин апеляційний суд визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарській операції з придбання транспортного засобу, який зареєстрований на фізичну особу ОСОБА_1, однак використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 для здійснення власної підприємницької діяльності, оскільки такі дії позивача узгоджують ся з наведеними приписами Податкового кодексу України та Порядку № 1388.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів визнає надуманими та безпідставними, а тому не вбачає підстав для задоволення скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 807/3237/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_2

Ухвала в повному обсязі складена 28 вересня 2015 року.