Справа № 2а-369/09
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 р. Справа № 84374/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.

суддів: Носа С.П., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Тисменицького ВДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 у вересні 2009 року звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови серії АТ №013082 від 30 серпня 2009 року у справі про адміністративне правовпорушення.

Позовні вимоги мотивував тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановленої швидкості руху на 34 км./год., однак на думку позивача фіксації правопорушення за допомогою приладу «Радіс» не можуть виступати доказами та підтверджувати обставини вчинення адміністративного правопорушення, оскільки такий прилад не є автоматичним засобом фіксації та не працює в автоматичному режимі. Крім того позивач рухався в щільному потоці машин, а тому в даній дорожній обстановці працівником ДАІ невірно встановлено належність швидкості саме до його автомобіля.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2009 року в задоволенні адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач перевищив обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год., а тому постанова серії АТ №013082 від 30 серпня 2009 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Не погодившись із вищенаведеною постановою, її оскаржив позивач, просить її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається на обставини, викладені у позовній заяві.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.08.2008 року стосовно позивача було винесено постанову серії АТ №013082 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у зв»язку з перевищенням швидкості при русі на автомобілі «ФІАТ», державний номер НОМЕР_1. Копію вказаної постанови було видано позивачу на місці затримання.

Вказані порушення виявлено за допомогою приладу «Радіс» №2219 .

За порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП з урахуванням положень ст. 14-1 КУпАП власника притягнуто до адміністративної відповідальності і застосовано стягнення у вигляді 510 грн. штрафу за вчинене правопорушення.

Пунктом 12.9 (б) ПДР України передбачено заборону водієві перевищення максимальної швидкості на ділянці дороги, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, зокрема, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31. Згідно п.12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км./год.

Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП наступає у випадку, зокрема, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху більш як на 20 км/год.

Колегія суддів зазначає, що згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 14.04.97 року №341, одними з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки дорожнього руху, удосконалення регулювання дорожнього руху, захист прав та законних інтересів учасників дорожнього руху (п.2, п.4).

Організація дорожнього руху здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів (ст.27 Закону України «Про дорожній рух»).

Показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху є доказами по справі (ст.251 КУпАП), висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об»єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст.14-1 КУпАП притягаються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до призначення вимірювача швидкості «Радіс» та основних технічних характеристик відсутня вказівка на роботу даного приладу в автоматичному режимі. Крім того при застосуванні приладу «Радіс» фотозйомка не здійснювалась.

В оскаржуваній постанові зазначено про застосування приладу «Радіс», однак відсутні дані, як він був налаштований, який був встановлений тип цілі, дата повірки, дані чи допущений працівник ДПС, який склав постанову, до роботи зі спеціальними технічними засобами та інша технічна інформація.

Колегія суддів зазначає, що органи державної влади, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів приходить до переконання, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, а саме, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які пом»якшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необ»єктивно досліджені та враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Зідно з ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем не було доведено правомірність дій інспектора ДПС Тисменицького ВДАІ ОСОБА_2

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства колегія суддів прийшла до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.160, ст.197, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, п.1,3,4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2009 року у справі № 2а-369/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову інспектора ДПС Тисменицького ВДАІ ОСОБА_2 серії АТ №013082 від 30.08.2009 року, стосовно визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий: В.М. Каралюс

Судді: С.П. Нос

ОСОБА_3