Справа № 340/893/14-а 2-а/340/11/15
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Справа № 876/1488/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Глушко І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення комісії, зобов'язання виплатити суму утриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.12.2014 року звернувся до суду з уточненими позовними вимогами до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі в якому просив зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області виконати постанову Верховинського районного суду від 10.04.2013 року по справі №340/130/13-а, номер провадження №2-а/340/11/13 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі, яким визнано протиправним та скасовано рішення комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсії управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області №16 від 26.10.2012 року про щомісячне утримання 20 відсотків із його пенсії до повного погашення переплати в сумі 19247,14 грн. та зобов'язано виплатити ОСОБА_1 суму утриманих з 01.11.2012 року коштів із його пенсії на підставі рішення комісії №16 від 26.10.2012 року та повернути ОСОБА_1 стягнуті кошти до 25.12.2014 року.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2015 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2013 року було встановлено, що обов'язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування, яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються з страхувальника.

З урахуванням того, що довідки №5 та №6 від 04.01.2010 року, видано САФ «Лісовик» та за умови доведення пенсійним органом факту внесення до них недостовірних даних, суми надміру виплачених пенсій ОСОБА_1 повинно відшкодовувати підприємство, яке видало довідку. А тому, Верховинський районний суд Івано-Франківської області, в рішенні від 10.04.2013 року прийшов до висновку, що управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі, нарахувавши ОСОБА_1 переплату пенсії в сумі 19247,14 грн. та прийнявши рішення №16 від 26.10.2012 року про щомісячне утримання 20% із пенсії позивача до повного погашення переплати порушило його права.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 року апеляційну скаргу УПФ України в Верховинському районі залишено без задоволення, а постанову Верховинського районного суду від 10.04.2013 року - без змін.

Постановою Івано-Франківський окружний адміністративний суду від 02.01.2013 року в позові Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі до ОСОБА_1 про відшкодування незаконно отриманих сум пенсій з 01.09.2010 року по 30.06.2012 року в розмірі 19247,14 грн. відмовлено з підстав, що зловживань з боку пенсіонера при представленні довідок №5 від 04.01.2010 року та №6 від 01.01.2010 року, виданих спільною акціонерною фірмою «Лісовик» не має.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, що встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній, або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що довідки №5 від 04.01.2010 року та №6 від 01.01.2010 року, видані спільною акціонерною фірмою «Лісовик» ОСОБА_1, на підставі, яких виникла переплата, не були виготовлені чи надані позивачем, а тому не можна стягувати переплату, що виникла в сумі 19247,14 грн., саме з позивача.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2013 року задоволено повністю позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання УПФ України в Верховинському районі виплатити суму утриманих з 01.11.2012 року коштів із його пенсії на підставі рішення комісії №16 від 26.10.2012 року. Яке набрало законної сили 22.04.2013 року.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статтею 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. Якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копії документів, які підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Виконавчий лист видається судом першої інстанції. Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної чи касаційної інстанції залишить прийняте по суті позовних вимог рішення без змін, ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист видається судом апеляційної чи касаційної інстанції, за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення адміністративної справи до суду першої інстанції.

Стаття 261 КАС України встановлює, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Отже, стаття 263 КАС України містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому судове рішення не може бути змінено по суті.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що рішення суду, які підлягають виконанню, мають бути чіткими і однозначними, процедура їх виконання має відрізнятись також однозначністю, тому рішення суду має виконувати в безспірному порядку і відповідно до вимог Закону. Відповідні зміни у виконанні рішення мають обумовлюватись обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим.

З огляду на вказане, поняття «спосіб» і «порядок» виконання рішення мають спеціальне значення яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду першої інстанції до УПФ України в Верховинському районі з вимогою виконання постанови від 10.04.2013 року по справі №340/130/13-а номер провадження №2-а/340/11/13, однак з матеріалів справи не встановлено і не досліджено чи звертався в суд ОСОБА_1 з заявою про видачу виконавчого листа з метою примусового виконання судового рішення в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», оскільки в законодавстві діє єдиний порядок і строки виконання рішень які набрали законної сили, а тому в задоволенні позову слід відмовити, оскільки є неналежним способом захисту.

Щодо вимог в апеляційній скарзі УПФ України в Верховинському районі про відшкодування незаконно отриманих сум пенсій ОСОБА_1 в сумі 19247, 14 грн., колегія суддів зазначає, що вказані обставини справи вже досліджувались судами, та встановлено протиправні дії відповідача, а тому суд не досліджує обставини, які вже встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили і підлягає обовязковому виконанню.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2015 року у справі №340/893/14-а провадження №2-а/340/11/15 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення комісії, зобов'язання виплатити суму утриманих коштів - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_2