Справа № 2а-2337/11/1270
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2011-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Твердохліб Р.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2011 року справа №2а-2337/11/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Арабей Т.Г.

суддів Геращенка І.В. , Губської Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області , Міністерства фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року по справі №2а-2337/11/1270 за позовом ОСОБА_2 Вячеславни до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області про зобовязання провести перерахунок заробітної плати і виплачувати її у визначеному законом розмірі, стягнення заборгованості по заробітній платі, та зобов'язання профінансувати витрати на виплату заборгованості з заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

21 березня 2011 року позивач звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області, в якому просила визнати незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області щодо не проведення перерахунку заробітної плати з урахуванням усіх її складових у період з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 зі змінами; визнати незаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України та Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати з урахуванням усіх її складових у період з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 зі змінами; зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести перерахунок та сплату розміру заробітної плати з урахуванням усіх її складових за період з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року у відповідності зі ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 зі змінами; зобовязати Міністерство фінансів України профінансувати витрати на виплату заборгованості з заробітної плати з урахуванням усіх її складових за період з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року у встановленому ст.44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 зі змінами та постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865;зобовязати Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Луганській області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року заробітної плати з урахуванням усіх її складових.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року позовні вимоги були задоволені частково, внаслідок чого визнана протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області щодо не проведення перерахунку заробітної плати ОСОБА_2 Вячеславні з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2010 року з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 в редакції станом на 31.12.2005, та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу ОСОБА_2 Вячеславни з зазначенням розміру заробітної плати виходячи із 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року - надбавки за вислугу років у розмірі 15 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Визнана протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо невжиття заходів з повного фінансування заробітної плати ОСОБА_2 Вячеславни з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2010 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 15 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Визнана протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України, щодо невжиття заходів з повного фінансування заробітної плати ОСОБА_2 Вячеславни з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2010 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат, з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 15 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Зобовязано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести перерахунок ОСОБА_2 Вячеславні з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 15 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2010 року перерахунок заробітної плати, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обовязкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу. Зобовязано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати. Зобовязано Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Луганській області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої з 03 червня 2008 року по 31 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 15 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2010 року заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2010 року з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області оскаржила його в апеляційному порядку і просила апеляційний суд скасувати це рішення і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування заявлених в апеляційній скарзі вимог апелянт зазначив, що кошториси на відповідні бюджетні роки подавалися згідно норм постанови Кабінету Міністру України від 03 вересня 2005 року №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, до якої не внесені зміни в звязку з прийняттям судами рішень. Державною судовою адміністрацією України розроблено проект постанови Кабінету Міністрів України щодо скасування обмеження при обчисленні посадових окладів суддів, виходячи із мінімальної заробітної плати 332 грн. Державна судова адміністрація України виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів, виходячи з чого подавався до Міністерства фінансів України бюджетний запит, тобто розрахунки необхідних витрат судової влади, для закладення їх до проекту Закону України Про Державний бюджет України .

Міністерство фінансів також оскаржило рішення суду першої інстанції та просило скасувати його і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Апелянти письмово просилт розглянути справу за відсутності їх представника.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2 Вячеславна, працює суддею Перевальського районного суду Луганської області з 03 червня 2008 року, що підтверджується наказом територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області від 02 червня 2008 року № 205/к (а.с. 19).

Заробітна плата позивача обчислювалася виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2008-2010 роки.

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області суддя Женеску Е.В. станом на 01.01.2008 року отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 15 відсотків від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас, яка передбачена при стажі роботи від 5 до 10 років, а станом на (арк. справи 37).

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України "Про статус суддів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Статус суддів, відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України, визначається виключно законами України.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України, Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканість суддів.

Збереження існуючого статусу суддів, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності суддів.

Незалежність та недоторканість суддів гарантується наданням їм відповідно до Закону України "Про статус суддів" спеціальних умов матеріального та соціально-побутового забезпечення. Згідно зі статтею 44 вказаного Закону заробітна плата судді, як складова його матеріального і соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді. Вона складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. У свою чергу посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

У такий спосіб законодавець диференційовано вирішив питання про оплату праці суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів, які виконують ще й обов'язки на адміністративних посадах, з тим, що б досягти справедливого співвідношення в оплаті праці в залежності від обсягу виконуваної роботи.

Іншого законодавчого акту з питань оплати праці суддів немає.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про оплату праці" умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного Закону, 30 червня 2005 року та 03 вересня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанови № 514 "Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України", згідно з абзацом другим пункту 1 якої посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01 червня 2005 року становив 15 розмірів мінімальної заробітної плати, та № 865 "Про оплату праці суддів", якою затверджена Схема посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів (додатки № № 2 - 6).

Постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 повинна була набрати чинності з 01 січня 2006 року. Однак, до набрання чинності вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" було зафіксовано розрахункову величину для обчислення посадових окладів працівників певних установ, що фінансуються з бюджету, у тому числі й суддів, у розмірі встановленої мінімальної заробітної плати - 332 грн.

Постановою від 31 грудня 2005 року № 1310 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865", постанову доповнено пунктом 41, згідно з яким також встановлено, що розміри посадових окладів, передбачені постановою від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до постанови від 03 вересня 2005 року № 865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу з якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України використав встановлений з 01 вересня 2005 року Законом України "Про державний бюджет України на 2005 рік" розмір мінімальної заробітної плати 332 грн., що виключало можливість її збільшення у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається зі Схем посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів кількість розмірів мінімальної заробітної плати при обчисленні посадового окладу суддів складає від 8,5 до 12,5, що значно перевищує розміри мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також розмір посадових окладів багатьох працівників установ, які фінансуються з державного бюджету. Різниця у розмірах посадових окладів голови суду та судді цього суду складає менше ніж 20 відсотків, а тому, оклад судді є більшим ніж 80 відсотків від посадового окладу голови суду.

Крім того, у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України зазначених постанов збільшено оклади суддям та головам судів більш як у шість разів.

Отже, вказані Схеми посадових окладів є такими, що відповідають встановленому статтею 44 Закону України "Про статус суддів" співвідношенню розмірів посадових окладів Голови Верховного Суду України, голів судів та суддів, а встановлення сталої (розрахункової) величини для обчислення розмірів посадових окладів суддів та внесення відповідних доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 відбулося до моменту набрання нею чинності. Вказана постанова у редакції до внесення доповнень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 не була зведена в дію, а тому суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що оскаржувані постанови звужують існуючі гарантії незалежності суддів.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про статус суддів" суддям, які мають кваліфікаційні класи, що встановлюються залежно від посади, стажу, досвіду роботи і рівня професійних знань, нараховуються доплати до посадових окладів. Наявність у законодавстві таких гарантій відповідає Європейської хартії про закон "Про статус суддів" стосовно права суддів на винагороду в залежності від стажу, обсягу і характеру посадових обов'язків судді.

Проте, спірною постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 не скасовуються і не змінюються, а навпаки встановлюються надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначено порядок преміювання тощо.

Не містять у собі усі оскаржувані постанови Кабінету Міністрів України положень щодо заборони щодо застосування до грошових доходів суддів, як і доходів інших громадян, механізму їх підвищення шляхом індексації відповідно до положень Закону України "Про індексацію доходів громадян".

Таким чином, Кабінет Міністрів України при прийнятті оскаржуваних постанов не зменшив розрахунок посадових окладів суддів, а отже, й не обмежив матеріальний і соціальний захист суддів.

У зв'язку з цим є помилковим твердження позивачки про невідповідність оскаржуваних постанов Кабінету Міністрів України Закону України "Про статус суддів" та що їх видання призвело до звуження змісту та обсягу статусу суддів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, не повно встановлено обставини по справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 195, 195-1, 197, 198, 199, 200, 202, 205, 206, 207, 211, 212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги Територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області , Міністерства фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року по справі №2а-2337/11/1270 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року по справі №2а-2337/11/1270 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Вячеславни до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області про зобовязання провести перерахунок заробітної плати і виплачувати її у визначеному законом розмірі, стягнення заборгованості по заробітній платі, та зобов'язання профінансувати витрати на виплату заборгованості з заробітної плати відмовити у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Арабей

Судді: І.В.Геращенко

ОСОБА_3