Справа № 348/55/15-а
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 р. Справа № 876/4080/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови щодо призначення пенсії за вислугу років,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області (далі УПФ України Надвірнянському районі Івано-Франківської області) про визнання неправомірною відмови щодо призначення пенсії за вислугу років.

Зазначає, що з 01.09.1987 року працює викладачем хор класу в Надвірнянській дитячій музичній школі, її стаж роботи становить понад 25 років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти. У звязку з чим звернулась до УПФ України Надвірнянському районі Івано-Франківської області про призначення пенсії за вислугу років, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що Надвірнянська музична школа, у якій вона працювала на посаді викладача теоретичних дисциплін хор класу, згідно статутних документів відноситься до позашкільного навчального закладу, а робота на посаді викладача у позашкільному навчальному закладі не дає права на пенсію за вислугу років.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2015 року позов задоволений частково. Визнано неправомірною відмову УПФ України Надвірнянському районі Івано-Франківської області щодо невключення до стажу роботи, який дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років періоду роботи з 01.09.1987 року по 25.02.2015 року на посаді викладача теоретичних дисциплін хор класу Надвірнянської дитячої музичної школи, зобовязано УПФ України Надвірнянському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» період її роботи з 01 вересня 1987 року по 25.02.2015 року на посаді викладача теоретичних дисциплін хор класу Надвірнянської дитячої музичної школи. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач УПФ України в Надвірнянському районні Івано-Франківської області оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права і просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 і у ньому відсутня посада викладача у позашкільному начальному закладі, у звязку з чим відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років, як працівнику освіти.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, виходив з того, що позивач, працюючи понад 25 років викладачем у музичній школі, яка є закладом включеним до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, має право на призначення пенсії за вислугу років. Відмовляючи в решті позовних вимог виходив з того, що право позивача на призначення пенсії за вислугу років виникне з моменту залишення роботи, а тому позовна вимога в частині призначення їй пенсії за вислугу років з дня виникнення такого права на пенсію є передчасною.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 01.09.1987 року працює викладачем теоретичних дисциплін хор класу в Надвірнянській дитячій музичній школі Дитячій музичній школі що підтверджується записами в трудовій книжці. 25.02.2015 року позивач звернулась до УПФ України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, однак їй було відмовлено у звязку з тим що Надвірнянська дитяча музична школа є позашкільним навчальним закладом, робота на посаді викладача у якій не дає права на пенсію за вислугу років. Згідно записів в трудовій книжці загальний спеціальний(педагогічний) її стаж, як працівника освіти, становить понад 25 років.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком і згідно п. «е» ст. 55 цього ж Закону. Право на таку пенсію мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше, ніж 25 років.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про освіту» система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Статтею 29 Закону України «Про освіту» встановлено, що структура освіти включає поряд з іншими видами також позашкільну освіту.

Постановою № 909 від 04.11.1993 року Кабінету Міністрів України із змінами, внесеними постановою № 1436 від 26.09.2002 року, затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік).

У Переліку посада викладача у музичній школі не була передбачена, однак, дорученням Кабінету Міністрів України № 397/21 від 06.01.1996 року дію зазначеної постанови поширено, у тому числі, і на викладачів музичних шкіл без внесення змін до постанови.

Доручення Кабінету Міністрів України № 397/21 від 06.01.1996 року є підзаконним нормативно правовим актом, чинності не втратило та надає позивачу право на призначення пенсії за вислугу років.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність підстав призначення пенсії за вислугу, як працівнику освіти, є недоведеними, оскільки за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України Кабінетом Міністрів України поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання Порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 6 січня 1996 року № 397/21).

Таким чином суд, першої інстанції, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Навірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2015 року у справі № 348/55/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2