Справа № 804/4473/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 р. Справа № 804/4473/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
розглянувши у скороченому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Дніпрокомплект» про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2015р. Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулася з адміністративним позовом до Приватного підприємства «Дніпрокомплект» та просить:

- тимчасово зупинити виробництво (виготовлення) або реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг під час якого здійснюється експлуатація неорганізованого стаціонарного джерела викиду, а саме: дільниця зливу світлих нафтопродуктів із залізничних цистерн в автоцистерни до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Приватного підприємства «Дніпрокомплект», що знаходиться за адресою: вул. Республіканська, 41, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, про що видати виконавчий лист та направити його на адресу позивача;

- тимчасово зупинити виробництво (виготовлення) або реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, що призводить до утворення наступних видів відходів: лом чорних металів, резина, відпрацьовані мастила, промаслене ганчіря, промаслений підсипочний матеріал до отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами або реєстрації декларації про відходи Приватним підприємством «Дніпрокомплект», що знаходиться за адресою: вул. Республіканська, 41, м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, про що видати виконавчий лист та направити його на адресу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області;

- судові витрати Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на сплату судового збору за подання адміністративного позову покласти на Приватне підприємство «Дніпрокомплект», що знаходиться за адресою: вул. Республіканська, 41, м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, з зарахуванням коштів за наступними реквізитами: отримувач: Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області, , р/р №2677 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО банку 805012, про що видати виконавчий лист та направити його на адресу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем у період з 11.03.2015р. по 13.03.2015р. на підставі постанови про призначення повної виїзної позапланової перевірки слідчого прокуратури Дніпропетровської області у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000001 було проведено перевірку відповідача щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства України за результатами якої складено акт від 13.03.2015р. та встановлено порушення відповідачем вимог ст.ст.10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме: в ході перевірки відповідача встановлено, що на дільниці, яка розташована на території ПП «Планета 2000» по пр.Західний проїзд,2 підприємство здійснює діяльність щодо зливу світлих нафтопродуктів з залізничних цистерн в автоцистерни згідно договору оренди №01/01/15 від 05.01.2015р. з ПП «Планета 2000» на залізничну колію площею 0,0723 га, дільниця зливу світлих нафтопродуктів із залізничних цистерн в автоцистерни є неорганізованим стаціонарним джерелом викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, інвентаризація стаціонарних джерел викидів не проведена, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній. Також у ході перевірки були встановлені і порушення відповідачем ст.ст.17,27,32,33 Закону України «Про відходи», ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а саме: у ході позапланової перевірки встановлено, що відповідачем не проведено інвентаризацію джерел утворення відходів, не призначено відповідальну особу у сфері поводження з відходами, не розроблено план організації роботи у сфері поводження з відходами, зберігання та видалення відходів не здійснюються, зокрема, місця тимчасового зберігання відходів не обладнано згідно вимог чинного законодавства (лом чорних металів, резина, відпрацьовані мастила, промаслене ганчіря, промаслений підсип очний матеріал, та інше), первинний облік утворення та руху відходів на підприємстві по формі №1-ВТ не ведеться, статзвітність по формі №1 «відходи» за 2014р. не складалася, заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів не здійснюються відсутні договори із спеціалізованими організаціями на утилізацію промислових відходів, при обстеженні встановлено, що у змішаному стані зберігаються відходи лому чорних металів, резини, промасленого ганчіря, твердих побутових відходів, для утилізації яких в Україні існує технологія по утилізації, реєстрові карти обєктів утворення, оброблення і утилізації відходів відсутні, а також на час перевірки відсутній дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами або декларації про відходи. У звязку з тим, що виявлені факти є грубим порушенням природоохоронного законодавства, то позивач вважає, що така діяльність відповідача забороняється законом та підлягає тимчасовому зупиненню у відповідності до вимог ст.18, п.5 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також згідно до вимог ч.5 ст.4, ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідач про розгляд справи у скороченому провадженні повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України 05.08.2015р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.98).

За приписами ч.3 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

Так, 17.08.2015р. на адресу суду від відповідача засобами поштового звязку надійшли письмові заперечення на позов на докази в обґрунтування заперечень у яких відповідач проти позову заперечував та просив залишити позов без задоволення, розглядати справу у порядку (загального) позовного провадження посилаючись на те, що профілакторій тракторний використовується відповідачем за договором оренди лише для здійснення дрібного ремонту власних транспортних засобів та зберігання запчастин до них, а стоянка орендована відповідно для стоянки транспортних засобів відповідача, зберігання та переливання нафтопродуктів на території профілакторію та стоянки не ведеться, а також не підтверджено і актом перевірки, при цьому, відповідач вказує на те, що основним видом діяльності відповідача є, зокрема, оптова торгівля хімічними продуктами, відповідальними особами за дотримання екологічного законодавства є директор ОСОБА_2 та інженер з техніки безпеки ОСОБА_3, у штаті підприємства є тільки працівники, які обслуговують діяльність з оптової торгівлі паливом та хімічними речовинами, а саме: водії (4 чол.), які займаються транспортуванням товарів від продавців до покупців та дрібним ремонтом транспортних засобів, 2 менеджери, які укладають відповідні угоди, головний бухгалтер, бухгалтер, інженер з техніки безпеки, секретар та директор, склад ПММ та профілакторій тракторний (м. Дніпродзержинськ, пров.Західний,2) не використовується безпосередньо у господарській діяльності відповідача, а приміщення профілакторію використовується лише для ремонту транспортних засобів. Щодо зливу відповідачем світлих нафтопродуктів з залізничних цистерн в автоцистерни, то відповідач посилається на те, що залізнична колія, яка була збудована з радянських часів, відповідачем не використовується, при перевірці не було виявлено жодного факту щодо діяльності відповідача зі зберігання та переливання паливно-мастильних матеріалів, а такий висновок позивачем зроблено лише за наявності на території профілакторію залізничної колії. Щодо стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та їх інвентаризації, то відповідач посилається на те, що згідно Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №7 від 10.02.1995р. до стаціонарних джерел забруднення відносяться генератори, міні електростанції, газозварювальне обладнання (установки), які працюють на пальному при спаленні якого утворюються та викидаються в атмосферне повітря забруднюючі речовини або суміш таких речовин, що є обєктом та базою оподаткування екологічним податком за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, тоді як у відповідача відповідні стаціонарні джерела забруднення атмосфери взагалі відсутні. Щодо утворення та розміщення відходів, то відповідач посилається на те,що він не здійснює господарську діяльність, яка повязана із поводженням з відходами, а саме: дії, спрямовані на утворення відходів, їх збирання, перевезення, сортування,зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження та захоронення, така діяльність здійснюється спеціальними підприємствами та підлягає ліцензуванню, а відповідач здійснює лише діяльність у сфері оптової торгівлі, яка передбачає утворення тільки побутових відходів на вивезення яких укладено договір, який надавався на перевірку про що вказано в акті. Окрім того, відповідач посилається і на те, що згідно п.8 Прикінцевих положень Закону України №76-УШ від 28.12.2014р. перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами здійснюються протягом січня-червня 2015р. виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявою субєкта господарювання щодо його перевірки, також відповідач вказує на те, що у розпорядженні відповідача відсутні обєкти підвищеної безпеки з урахуванням того, що склад ПММ не введено в експлуатацію і не використовується, жодного такого факту використання не зафіксовано, при цьому, вказує на те, що перевіряючими було допущене грубе порушення при проведенні перевірки та перевірку проведено особами, які не мали повноважень на перевірки,оскільки предявлені службові посвідчення видані 10.04.12р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і дійсні лише до 31.12.2014р., що підтверджується їх копіями, а також після перевірки акт не було вручено уповноваженій особі підприємства (а.с.99-105).

У відповідності до вимог ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо, зокрема, застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням. Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя,оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

За приписами п.4 ч.5 ст. 183-2 вказаного Кодексу, справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше пяти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Враховуючи наведене та те, що відповідачем були надані письмові заперечення на позов на докази в обґрунтування заперечень у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду про відкриття скороченого провадження у даній справі, перебування судді у черговій відпустці у період з 11.08.2015р. по 17.09.2015р., оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини у справі та надані докази, суд находить підстави достатніми для прийняття рішення у даній справі у скороченому провадженні, без проведення судового засідання, без виклику осіб, які беруть участь у справі, одноособово у звязку з чим посилання відповідача на розгляд справи у порядку (загального) позовного провадження судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Із наданих сторонами наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

У період з 11.03.2015р. по 13.03.2015р. відповідно до постанови про призначення повної виїзної позапланової перевірки від 03.03.2015р. прокуратури Дніпропетровської області в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000001 на підставі наказу №75-П від 05.03.2015р. позивачем була проведена позапланова перевірка з дотримання вимог природоохоронного законодавства України Приватним підприємством «Дніпрокомплект» за результатами якої був складений акт за яким було встановлено наступні порушення, а саме:

- порушення вимог ст.ст. 10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»,

а саме: в ході перевірки відповідача встановлено, що на дільниці, яка розташована на території ПП «Планета 2000» по пр.Західний проїзд,2 підприємство здійснює діяльність щодо зливу світлих нафтопродуктів з залізничних цистерн в автоцистерни згідно договору оренди №01/01/15 від 05.01.2015р. з ПП «Планета 2000» на залізничну колію площею 0,0723 га;дільниця зливу світлих нафтопродуктів із залізничних цистерн в автоцистерни є неорганізованим стаціонарним джерелом викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, інвентаризація стаціонарних джерел викидів не проведена, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній;

- порушення вимог ст.ст.17,27,32,33 Закону України «Про відходи», ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а саме: відповідачем не проведено інвентаризацію джерел утворення відходів, не призначено відповідальну особу у сфері поводження з відходами, не розроблено план організації роботи у сфері поводження з відходами, зберігання та видалення відходів не здійснюються, зокрема, місця тимчасового зберігання відходів не обладнано згідно вимог чинного законодавства (лом чорних металів, резина, відпрацьовані мастила, промаслене ганчіря, промаслений підсип очний матеріал, та інше), первинний облік утворення та руху відходів на підприємстві по формі №1-ВТ не ведеться, статзвітність по формі №1 «відходи» за 2014р. не складалася, заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів не здійснюються відсутні договори із спеціалізованими організаціями на утилізацію промислових відходів, при обстеженні встановлено, що у змішаному стані зберігаються відходи лому чорних металів, резини, промасленого ганчіря, твердих побутових відходів, для утилізації яких в Україні існує технологія по утилізації, реєстрові карти обєктів утворення, оброблення і утилізації відходів відсутні, а також на час перевірки відсутній дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами або декларації про відходи (а.с.69-87).

Зазначені вище виявлені порушення стали підставою для звернення позивача субєкта владних повноважень до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування у відповідності до вимог ч.5 ст.4, ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у порядку, встановленому п.5 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи підставою для звернення позивача з позовом про винесення постанови щодо застосування заходів реагування слугувало виявлення вищевказаних порушень, зазначених у акті перевірки, а тому позивач просив тимчасово зупинити виробництво (виготовлення) або реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг під час здійснення неорганізованого стаціонарного джерела викиду, а саме: дільниці зливу світлих нафтопродуктів із залізничних цистерн в автоцистерни до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідачем, а також тимчасово зупинити виробництво (виготовлення) або реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, що призводить до утворення наступних видів відходів: лом чорних металів, резина, відпрацьовані мастила, промаслене ганчіря, промаслений підсипочний матеріал до отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами або реєстрації декларації про відходи Приватним підприємством «Дніпрокомплект»(а.с.62-64).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права,обовязки та відповідальність субєктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-У від 05.04.2007р. (далі Закон №877).

Відповідно до ст.1 вищевказаного Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади,їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

За приписами ч.2 ст.2 Закону №877 встановлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів, зокрема, під час здійснення заходів досудового слідства.

Як вбачається із наданих позивачем документів, вказана перевірка проведена на підставі постанови про призначення повної виїзної позапланової перевірки слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 03.03.2015р. у рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000001 від 05.01.2013р. за ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України, що підтверджується копією відповідної постанови (а.с.69-70).

Отже, виходячи з того, що перевірка відповідача позивачем проведена на підставі постанови слідчого прокуратури Дніпропетровської області в рамках досудового розслідування кримінального провадження, тобто під час здійснення заходів з досудового слідства, суд приходить до висновку, що за приписами ч.2 ст.2 Закону №877 його дія не поширюється на відносини під час проведення заходів у рамках досудового слідства.

З огляду на викладене, вжиття позивачем заходів щодо застосування заходів реагування до відповідача у вигляді тимчасового зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг на підставі ч.5 ст.4, ч.7 ст.7 Закону №877 суперечить нормам ч.2 ст.2 Закону №877.

Згідно ч.5 ст. 4 Закону №877 виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг субєктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

При цьому, ч.4 ст.4 Закону №877 встановлено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю).

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно ч.7 ст. 7 Закону№877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та у строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом пяти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до субєкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідних розпорядчим документом.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що вказаними нормами чинного законодавства передбачений вичерпний перелік заходів реагування, які застосовуються за рішенням суду, ухваленого за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю), а саме: повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

При цьому, у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) наділений повноваженнями щодо складання припису, розпорядження, іншого розпорядчого документу щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а також повноваженнями звернення до суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до субєкта господарювання заходів реагування, передбаченим відповідним розпорядчим документом.

Таким чином вищевказаними нормами закону не передбачено право та повноваження органу державного нагляду (контролю) на звернення з позовом до адміністративного суду про застосування заходів реагування у вигляді тимчасового зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг на підставі ч.7 ст.7 Закону №877.

Також слід зазначити, що зі змісту ст.1 Закону №877 видно, що орган державного нагляду (контролю) здійснює свої повноваження щодо виявлення та запобігання інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Отже, передумовою для звернення субєкта владних повноважень до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг є порушення вимог законодавства, яке створює загрозу життю та здоровю населення.

ОСОБА_3, ні зі змісту позову, ні з доданих до позову документів позивачем не наведено достатніх підстав та обставин або конкретного переліку порушень, які створюють загрозу життю та здоровю населення чи навколишньому середовищу.

Щодо висновків позивача про порушення відповідачем вимог ст.ст.10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме: здійснення діяльності щодо дільниці зливу світлих нафтопродуктів з залізничних цистерн в автоцистерни згідно договору оренди №01/01/15 від 05.01.2015р. з ПП «Планета 2000» на залізничну колію площею 0,0723 га, яка є неорганізованим стаціонарним джерелом викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря; не проведення інвентаризації стаціонарних джерел викидів; відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, то слід зазначити, що вказані висновки позивача є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» забруднююча речовина речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоровя людини та стан навколишнього середовища; викид надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; джерело викиду обєкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Згідно до Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995р. інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря це систематизація відомостей про розподіл джерел на території підприємства, кількість і склад викидів, спрямована комплексно на охорону атмосферного повітря. Інвентаризація включає в себе характеристику технології, газоочисних установок з точки зору утворення і відведення забруднюючих речовин, визначення параметрів стаціонарних джерел викидів, а також характеристику неорганізованих джерел.

До стаціонарних джерел забруднення відносяться підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий обєкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу або скиди забруднюючих речовин у водні обєкти. До стаціонарних джерел забруднення відносяться генератори, міні електростанції, газозварювальне обладнання (установки), які працюють на пальному при спаленні якого утворюються та викидаються в атмосферне повітря забруднюючі речовини або суміш таких речовин, що є обєктом та базою оподаткування екологічним податком за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами.

Як встановлено із наданих документів, відповідач не має у користуванні чи у власності будь-яких стаціонарних джерел, а саме: агрегату, цеху установки та іншого майна, які б здійснювали викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря з урахуванням того, що згідно КВЕД видами діяльності відповідача є лише оптова торгівля хімічними продуктами згідно довідки статистики від 09.10.2012р. (а.с.108).

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивача про здійснення відповідачем діяльності дільниці зі зливу нафтопродуктів із залізничних цистерн в автоцистерни виходячи лише з наявності договору оренди №01/01/15 від 05.01.2015р. на залізничну колію з огляду на те, що перевіркою не було зафіксовано наявності паливно-мастильних матеріалів (ПММ) на території орендованого відповідачем складу, не виявлено ПММ також і в автоцистернах, відповідних доказів позивачем не надано та не було зафіксовано актом перевірки.

Також зі змісту наданих відповідачем копій фотокарток орендованих відповідачем профілакторію тракторів, площі під стоянку бензовозів, а також штатного розпису на 2015р. видно, що вказані приміщення використовуються відповідачем лише для стоянки автомобілів, дрібного їх ремонту, у штаті відповідача наявні посади директора, головного бухгалтера, бухгалтера, водіїв 4 особи, двох менеджерів, інженера по техніці безпеки та секретаря, що фактично свідчить про неможливість без наявності відповідних фахівців здійснення відповідачем діяльності зі зливу нафтопродуктів із залізничних цистерн в автоцистерни (а.с.119,128-130).

З огляду на викладене, доводи позивача щодо здійснення відповідачем діяльності зі зливу нафтопродуктів із залізничних цистерн в автоцистерни ґрунтуються лише на припущеннях, які жодними доказами не підтверджені в порушення вимог ст.ст.69-70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не заслуговують на уваги і доводи позивача про порушення відповідачем вимог ст.ст.17,27,32,33 Закону України «Про відходи», ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а саме: не проведення інвентаризації джерел утворення відходів, не призначення відповідальної особи у сфері поводження з відходами, не розроблення плану організації роботи у сфері поводження з відходами, не здійснення зберігання та видалення відходів, зокрема, не обладнання місця тимчасового зберігання відходів, не ведення первинного обліку утворення та руху відходів на підприємстві по формі №1-ВТ, не складання статзвітності по формі №1 «відходи» за 2014р., не здійснення заходів для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів відсутні договори із спеціалізованими організаціями на утилізацію промислових відходів, відсутність реєстрових карт обєктів утворення, оброблення і утилізації відходів, а також відсутній дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами або декларації про відходи з огляду на наступне.

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, повязаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоровя людини на території України встановлені Законом України «Про відходи».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про відходи» субєктами у сфері поводження з відходами є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також підприємства, установи та організації всіх форм власності, діяльність яких повязана із поводженням з відходами.

За приписами ст.1 Закону України «Про відходи» поводження з відходами дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

ОСОБА_3, як встановлено судом із наданих документів, відповідач не здійснює господарської діяльності, яка повязана із поводженням з відходами, що підтверджено даними, наведеними у довідці статистики відповідача щодо видів його господарської діяльності від 09.10.2012р. (а.с.108).

При цьому, згідно вищевказаних даних довідки статистики, основним видом господарської діяльності відповідача є оптова торгівля хімічними продуктами, яка передбачає утворення відповідачем тільки побутових відходів, договір на вивезення яких кладений відповідачем, який надавався на перевірку.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не веде господарської діяльності, повязаної з поводженням з відходами, що підтверджується даними, наведеними у довідці статистики від 09.10.2012р., то відповідач не повинен та не зобовязаний проводити інвентаризацію джерел утворення відходів, вести первинний облік утворення та руху відходів на підприємстві, а також на відповідача не покладено обовязку на отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами або декларації про відходи згідно до вимог Закону України «Про відходи».

Частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Позивачем у позові не було наведено жодних обґрунтованих підстав правомірності заявленого позову про застосування заходів реагування у вигляді тимчасового зупинення виробництва (виготовлення) або реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг з урахуванням того, що перевірка проводилася у межах досудового слідства за постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області та з урахуванням того, що, у такому випадку, дія Закону №877, зокрема, щодо застосування заходів реагування, на правовідносини не поширюється за приписами ч.2 ст.2 Закону №877.

Позивачем не було наведено у позові і конкретних обставин, які б свідчили про те, що дії відповідача створюють будь-яку загрозу життю та здоровю людей чи навколишньому природному середовищу, не наведено наявності підстав для застосування саме конкретного заходу реагування та його адекватність виявленим порушенням.

Також не надано позивачем і жодних доказів на підтвердження виявлених порушень, не визначено стаціонарне джерело викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які використовуються відповідачем, фактично ж доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях, які не підтверджені жодними доказами в порушення вимог ст.ст.69-70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги викладене, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позов з урахуванням вимог ч.2 ст.2, ч.5 ст. 4, ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Водночас, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про порушення позивачем порядку проведення перевірки та відсутність в уповноважених осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повноважень на проведення перевірки через те, що службові посвідчення закінчили свою дію 31.12.2014р., з огляду на те, що відповідач відповідно до вимог чинного законодавства за таких умов мав право не допустити вказаних посадових осіб до перевірки, проте відповідних доказів відповідач не надав та як свідчать матеріали справи, допустив вказаних осіб до перевірки.

Що стосується доводів відповідача про те, що акт не було вручено уповноваженій особі підприємства, то такі доводи не відповідають дійсності та спростовуються змістом копії акту перевірки у якому міститься відмітка уповноваженої особи відповідача про отримання акту перевірки ОСОБА_3 13.03.2015р. (а.с.87).

Є безпідставними і доводи відповідача про заборону проведення перевірок субєктів господарювання протягом січня-червня 2015р. згідно Закону України №76-УШ з огляду на те, що вказаний закон не регулює відносини у рамках досудового слідства, а отже, його дія не поширюється на перевірки, які проводяться за постановами слідчих органів прокуратури Дніпропетровської області у рамках проведення досудового розслідування кримінальних проваджень.

Також, слід зазначити, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача щодо покладення на відповідача судових витрат позивача по сплаті судового збору за подання адміністративного із зарахуванням коштів на рахунок позивача з огляду на те, що відповідно до ч.4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат позивача по сплаті судового збору за подання адміністративного позову з відповідача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 72, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Дніпрокомплект» про застосування заходів реагування відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст.ст.183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст.ст.183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1