Справа № 809/3222/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2015 р. м. Київ К/800/25844/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

при секретарі: Скавуляк Т.В.

за участю представників сторін: представника позивачів: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Яремчі Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Яремчі Івано-Франківської області, в якому просили зобов'язати державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Яремче Івано-Франківської області внести до Державного земельного кадастру відомості про земельні ділянки: ОСОБА_7 кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,2500 га та внести обмінний файл на земельну ділянку; ОСОБА_6 кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,1000 га та внести обмінний файл на земельну ділянку; ОСОБА_4 кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,2500 га та внести обмінний файл на земельну ділянку; ОСОБА_3 НОМЕР_4 площею 0,2500 га та внести обмінний файл на земельну ділянку; ОСОБА_5 кадастровий номер НОМЕР_5 площею 0,2500 га та внести обмінний файл на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано неправомірністю відмови відповідача внести до Державного земельного кадастру відомості про земельні ділянки як такої, що прийнято без урахування факту набуття позивачами права власності на земельні ділянки на підставі цивільно-правових угод, які були укладені в письмовій формі та нотаріально посвідчені. Так, на підставі зазначених угод позивачам були видані державні акти, які зареєстровані у відділі земельних ресурсів у місті Яремче Івано-Франківської області, отже відповідно ст. 126 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент укладення правочинів, у позивачів виникло право власності на земельну ділянку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року позов задоволено: зобов'язано державного кадастрового реєстратора відділу Дерземагенства у м. Яремче Івано-Франківської області внести до Державного земельного кадастру відомості про земельні ділянки, які належать ОСОБА_7 кадастровий номер 261109200:22:002:0020 площею 0,2500 га, ОСОБА_6 кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,1000, ОСОБА_4 кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,2500 га, ОСОБА_3 кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,2500 га., ОСОБА_5 кадастровий номер НОМЕР_5 площею 0,2500 га та внести обмінні файли на земельні ділянки.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року скасовано, прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 листопада 2014 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року скасовано, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від 12 травня 2015 року ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2015 року відкрито касаційне провадження за касаційного скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, справу призначено до відкритого судового розгляду у судовому засіданні.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Під час касаційного розгляду справи 23 вересня 2015 року представником позивачів - ОСОБА_2 , подано заяву про відмову від адміністративного позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, розглянувши можливість прийняття судом касаційної інстанції відмови представника позивачів від позову, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви та визнання рішення суду апеляційної інстанції таким, що втратило законну силу, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 219 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення касаційного розгляду.

У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Відповідно до статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Колегія суддів на виконання вимог частини другої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши законність рішення суду апеляційної інстанції, дійшла висновку про відсутність підстав його скасування, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено, що позивачі придбали спірні земельні ділянки на підставі цивільно-правових угод від 19.05.2008, 18.12.2003, 14.08.2006. У вказаних договорах вказано що земельні ділянки, які відчужувались останнім, належали дарувателям на підставі державних актів від 03.09.2003, які видані на підставі рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 10.07.2003 №27.

Так, на підставі договору купівлі-продажу № 969 від 19 травня 2008 року ОСОБА_3 придбав у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Даний договір купівлі нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі правочинів. Договір купівлі-продажу був укладений із ОСОБА_10, який володів земельною ділянкою на підставі державного акту серії НОМЕР_6. Вказаний правочин міститься в Державному реєстрі право чинів за № 2899931. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчене державним актом серії НОМЕР_7 на право власності на земельну ділянку зареєстрованим 06.07.2006 року за НОМЕР_8. Зазначеній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер НОМЕР_4.

На підставі договору дарування земельної ділянки № 2707 ВВА 625472 від 18 грудня 2003 року ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчене державним актом серії НОМЕР_9, який зареєстрований в Яремчанському міському відділі земельних ресурсів. Зазначеній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер НОМЕР_3. 18 грудня 2003 року на підставі договору дарування земельної ділянки № 2704 ВВА 625469.

ОСОБА_7 набув право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Договір дарування був здійснений ОСОБА_8., яка володіла земельною ділянкою на підставі державного акту серії НОМЕР_10 виданого 03.09.2003 року. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом серії НОМЕР_11, який зареєстроване в Яремчанському міському відділі земельних ресурсів. Зазначеній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1.

На підставі договору дарування № 625467 від 18 грудня 2003 року ОСОБА_6 набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчене державним актом НОМЕР_12, який зареєстрований в Яремчанському міському відділі земельних ресурсів. Зазначеній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер НОМЕР_2.

На підставі договору дарування ВЕА № 819119 від 14.08.2006 року ОСОБА_5 набув право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га ВЕА № 819119. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчене державним актом серії НОМЕР_13 від 17.10.2006 року, який зареєстрований в Яремчанському міському відділі земельних ресурсів. Зазначеній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер НОМЕР_5.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2011 колишній сільський голова села Поляницької сільської ради Івано-Франківської області ОСОБА_11, діючи умисно вийшов за межі наданих йому законом прав та повноважень та всупереч вимогам чинного законодавства склав та видав завідомо неправдиві рішення в тому числі за №27 від 10.07.2003 про вилучення з користування Поляницького лісництва Ворохтянського держлісгоспу земельних ділянок загальною площею 40,59 га віднесення в землі запасу сільської ради, зміни цільового призначення і переведення з лісового фонду в землі житлової та громадської забудови. Проте, вказане рішення у встановленому законом порядку не приймалось. В подальшому протягом 2003 року ОСОБА_11 склав та видав додатки до рішень в які вніс завідомо неправдиві відомості про надання у приватну власність земельних ділянок 104 громадянам.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.04.2013 р. змінено вирок Галицького районний суд Івано-Франківської області в частині засудження ОСОБА_11 а саме останнього визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 365 ч. 1 (перевищення влади або службових повноважень), ч. 2 ст. 357 (викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем або їх пошкодження ч.1 ст. 367 (службова недбалість) Кримінального кодексу України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови державного реєстратора у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, належні позивачам, як такої, що протиправно обмежує позивачів у реалізації права власності на землю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з неможливості включення відповідачем до Державного земельного кадастру відомостей та внесення обмінних файлів на спірні земельні ділянки, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про спірні земельні ділянки, а відповідна технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості згідно з вимогами статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" позивачами не подавалася.

Колегія суддів, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 12 травня 2015 року, вказує на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції та відсутність підстав для його скасування, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками та користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За змістом частини першої статті 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про об'єкти Кадастру під час внесення їх до Кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Зміст відомостей про земельні ділянки, підстави та основні вимоги щодо внесення таких відомостей до Кадастру передбачені статтями 15, 21 зазначеного Закону.

У статті 23 цього Закону наведено визначення електронного документа, що містить відомості про результати робіт із землеустрою та оцінки земель, які підлягають внесенню до Кадастру, та правила його ведення, а саме:

1. Документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей до Кадастру, подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа.

2. Вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа визначаються Порядком ведення Кадастру.

3. Електронний документ подається Державному кадастровому реєстратору, який здійснює внесення відповідних відомостей до Кадастру, разом із документацією, яка є підставою для такого внесення, у паперовому вигляді.

Перевірка відповідності наданого електронного документа наявним даним Кадастру та встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик щодо розроблення такого документа здійснюється Державним кадастровим реєстратором, уповноваженим здійснювати внесення відповідних відомостей до Кадастру, протягом строку, встановленого статтею 21 цього Закону для їх внесення.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 02.11.2009 №573 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2010 року за № 157/17452) затверджено Вимоги до структури, змісту та формату оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - Вимоги).

Ці вимоги встановлюють порядок оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу), які формуються з метою внесення даних до Поземельної книги та книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, які ведуться в електронному вигляді, та визначають набір базових лексичних та синтаксичних правил для побудови обмінних файлів (пункт 1.1 Вимог).

Обмінний файл - це електронний документ уніфікованої форми для обміну інформацією, яка використовується при веденні Поземельної книги та книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі в електронному вигляді, державного земельного кадастру і здійсненні топографо-геодезичних робіт, робіт із землеустрою (абзац четвертий пункту 1.2 Вимог).

Зміст обмінного файлу формується на основі відомостей, що містяться у паперових документах, складених виконавцями робіт (пункт 1.3 Вимог).

До відомостей обмінного файлу належить інформація про: результати та виконавців робіт із землеустрою та оцінки земель, топографо-геодезичних робіт; земельно-кадастрові одиниці; територіальні зони; суб'єктів земельних відносин; права на земельні ділянки; обмеження використання земельних ділянок; земельні угіддя (пункт 1.4 Вимог).

Базовими елементами формування обмінного файлу є геодезичні дані (координати точок повороту меж земельно-кадастрових одиниць), які забезпечують просторову основу інших відомостей обмінного файлу і можливості їх використання у складі автоматизованої системи державного земельного кадастру (пункт 1.5 Вимог).

Державна управлінська реєстраційна функція стосовно земельних ділянок до набрання чинності вищезгаданим Законом реалізовувалась у порядку, визначеному статтею 198 Земельного кодексу України, статтею 55 Закону України "Про землеустрій" та відповідними підзаконними актами.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Реєстрі, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

При цьому абзацом другим пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Реєстру, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що формування Кадастру як індивідуального спеціалізованого реєстру земельних ділянок потребує максимально точних геоінформаційних даних. Цього вимагають і норми Закону України "Про Державний земельний кадастр", який у цьому випадку є спеціальним за сферою регулювання відносин.

Таким чином, внесення відомостей про земельну ділянку до Кадастру можливе за наявності не лише цивільно-правової угоди (купівлі-продажу, дарування тощо), а й інших передбачених законодавством даних щодо розташування земельної ділянки та її площі, які становлять зміст обмінного файлу.

Судом апеляційної інстанції в обґрунтування судового рішення зазначено, що у Державному земельному кадастрі відомості про спірні земельні ділянки відсутні, при цьому технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачами державному реєстратору не подано.

При цьому, колегія суддів Вищого адміністративного суду України враховує, що вимоги до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановлено пунктом 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів судового захисту прав позивача за вказаним адміністративним позовом.

Одночасно з викладеним, колегія суддів зауважує, що виходячи з принципу презумпції правомірності правочину, закріпленого у статті 204 Цивільного кодексу України, за змістом якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, зважаючи на те, що переданий на вирішення адміністративного суду спір є публічно-правовим, колегія суддів вказує на необґрунтованість посилання суду апеляційної інстанції на обставини набуття позивачами права власності на земельні ділянки як на підставу для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, зважаючи на подання представником позивачів заяви про відмову від позову, з огляду на відсутність підстав, встановлених процесуальним законом для неприйняття такої заяви, враховуючи законність та обґрунтованість судового рішення суду апеляційної інстанції, колегія суддів, керуючись статтями 112, 157, 160, 167, 219, 220, 221, 224, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Прийняти відмову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від позову.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі №809/3222/13-а визнати такою, що втратила законну силу.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Яремчі Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку, передбаченому ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: