Справа № 2а/0470/6796/12
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року м. Київ К/800/46762/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 року

у справі № 2а/0470/6796/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біос»

до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біос» звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2012 року у справі № 2а/0470/6796/12, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби від 12.06.2012 року № , № .

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами проведеної камеральної перевірки уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за грудень 2010 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Біос», відповідачем складено акт від 30.05.2012 року № 1389/165/15-230/32815845, яким встановлено порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на суму 80 372, 00 грн. та завищено залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду на суму 21 295, 00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.06.2012 року № , у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 100 465, 00 грн.; № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 21 295, 00 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку щодо протиправності податкових повідомлень-рішень, у зв'язку із відсутністю порушень позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19.04.2011 року позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період грудня 2010 року, згідно якого збільшено податковий кредит на 102 476, 00 грн., відповідно, визначено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 101 667, 00 грн.

За даними додатку № 5 до уточнюючого розрахунку позивачем до складу податкового кредиту грудня 2010 року віднесено суму податку на додану вартість по контрагенту Управління капітального будівництва Дніпродзержинської міської ради, відповідно до виписаної ним податкової накладної за березень 2009 року на загальну суму 512 382, 00 грн., в тому числі, податок на додану вартість 102 476, 40 грн.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Вказаним законом не встановлено обмежень щодо строку, протягом якого платник податків має право на формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, отриманих після закінчення податкових періодів, в яких фактично відбувались господарські операції, а відтак суми податку на додану вартість, які зазначені у таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в тому податковому періоді, в якому, зокрема, здійснюється уточнення податкових зобов'язань шляхом подання уточнюючих розрахунків.

Відповідно до п. 5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 15 цього Закону - 1095 днів) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Вірним є висновок судів попередніх інстанцій про неправомірність застосування відповідачем до правовідносин, що виникли до набрання чинності Податковим кодексом України, положень цього Кодексу.

На вказані правовідносини, які виникли до 01.01.2011 року, розповсюджуються положення Закону України «Про податок на додану вартість», який не містить обмежень у часі щодо віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту на підставі отриманих платником податку податкових накладних, та Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яким надано право платнику податку у разі виявлення помилок у показниках раніше поданої податкової декларації надати протягом 1095 днів уточнюючий розрахунок.

Таким чином, вірним є висновок судів попередніх інстанцій щодо правомірного формування позивачем податкового кредиту в розмірі 102 476,40 грн.

Судами вірно відхилено доводи відповідача про завищення позивачем суми від'ємного значення за грудень 2010 року на суму 101 667, 00 грн.

Відповідно до пп. 7.7.1. п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Уточнення позивачем показників податкового кредиту за грудень 2010 року має своїм наслідком уточнення показників щодо розрахунків з бюджетом за грудень 2010 року, що повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про податок на додану вартість», отже, й уточнення позивачем від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту за грудень 2010 року є підставою для уточнення ним показників податкових декларацій з податку на додану вартість за січень-березень 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо протиправності податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено законні і обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 року у справі № 2а/0470/6796/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук