Справа № 816/2056/15
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2056/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кулик-Куличок О.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 елеватор" до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 елеватор" (надалі - позивач, ТОВ "ОСОБА_3 елеватор") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № /3012 від 19 грудня 2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на незгоду із висновками позапланової виїзної перевірки позивача, що набрала форму акту від 07.11.2014 № 2599/16-03-22-02-12/33081783, зазначаючи, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства під час господарських операцій з контрагентом ТОВ "Олімп Агро", які мали реальний характер та підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку. Зауважував, що право на формування податкового кредиту із поставки товару не може ставитися в залежність від наявності чи відсутності у платника податків правильно оформлених товарно-транспортних накладних, оскільки товарно-транспортна накладна є обовязковим документом для особи, яка надає транспортні послуги, і списує відповідні витрати на надання таких послуг, натомість позивач по господарській операції із спірним контрагентом не ніс таких транспортних витрат. Також зазначав, що соєві боби не підлягають обов'язковій сертифікації, відтак відсутність сертифікатів якості не впливає на товарність та реальність господарських операцій з їх придбання. Вважає, що у перевіряємому періоді сформував податковий кредит з ПДВ у відповідності із вимогами діючого на час вчинення господарських правовідносин податкового законодавства та не може нести відповідальність у разі невиконання зобов'язань по сплаті ПДВ до бюджету контрагентом.

Протокольною ухвалою суду від 10.08.2015 здійснено заміну первинного відповідача ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на належного відповідача - ОСОБА_3 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі відповідач, ОСОБА_3 ОДПІ) /а.с. 167 т.1/.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

У письмових запереченнях в обґрунтування правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач зазначав, що позивачем внаслідок порушення пунктів 198.1., 198.2, 198.3, 198.4 статті 198 Податкового кодексу України завищено суму податкового кредиту за березень 2014 року у звязку із неправомірним віднесенням до його складу суми ПДВ в розмірі 177 799,5 грн. із поставки товару (сої) ТОВ "Олімп Агро". Свою позицію мотивував тим, що позивачем до перевірки не надано документів, що підтверджують якість сої, у товарно-транспортних накладних, згідно із якими здійснювалося перевезення товару, дані не відповідають інформації із бази АІС «Автомобіль» ДАІ УМВС України щодо марок автомобілів та їх власників, а у ТТН від 21.03.2014 № 21/7 відсутня печатка постачальника. Вказував також, що отримана податкова інформація відносно ТОВ "Олімп Агро" свідчить про відсутність у останнього виробничих факторів, за допомогою яких підприємство могло виростити сільськогосподарську продукцію в обсягах, реалізацію якої задекларовано у січні та березні 2014 року / а.с. 69 74 т.1/.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" (ідентифікаційний код 33081783; місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Ярмаркова, 9) у відповідності до свідоцтва серії А00 №126046 /а.с. 13 т. 1/ зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради Полтавської області 05.08.2004 та є, зокрема, платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100267463, виданого ОСОБА_3 ОДПІ, індивідуальний податковий номер 30 /а.с. 15 т.1/.

У період з 27.10.2014 по 31.10.2014 посадовими особами ОСОБА_3 ОДПІ на підставі направлення від 23.10.2014 №2852/16-03-22-02 та згідно наказу №3113 від 23.10.2014 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" з питань взаємовідносин з ТОВ "Олімп Агро" (код 35091107) за період березень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 07.11.2014 № 2599/16-03-22-02-12/33081783, в якому зафіксовано порушення п. 198.1, п. 198.2., п. 198.3, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит (занижено податок на додану вартість) на загальну суму 177780 грн., в т.ч. у березні 2014 року в розмірі 177780 грн. /а.с. 18-31 т. 1/.

Згідно із відповіддю на заперечення ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" на акт перевірки від 07.11.2014 № 2599/16-03-22-02-12/33081783 висновки вказаного акту залишені без змін /а.с. 32-37 т. 1/.

За результатами перевірки ОСОБА_3 ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /3012 від 19 грудня 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів за основним платежем в розмірі 177 780 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 88 890 грн. /а.с. 38 т. 1/.

Зазначене податкове повідомлення - рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Полтавській області та Державної фіскальної служби України.

Рішеннями ГУ Міндоходів у Полтавській області про результати розгляду скарги №207/10/16-31-10-04-11 від 11.03.2015 та Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги №8780/6/99-99-10-01-01-25 від 24.04.2015 скарги позивача на вказане податкове повідомлення - рішення залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 ОДПІ № /3012 від 19.12.2014 - без змін /а.с. 40-63 т. 1/.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню, суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу вимог пункту 198.4. статті 198 Податкового кодексу України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 182 цього Кодексу.

Згідно вимог пункту 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобовязань, власному капіталі підприємства.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що 08.02.2014 між ТОВ "Олімп-Агро" (продавець) та ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" (покупець) укладений договір №0802, за умовами якого постачальник зобов'язується передати (поставити) товар в обумовлений у цьому договорі строк другій стороні - покупцеві товару, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму, на умовах обумовлених у цьому договорі. Предметом поставки є соєві боби (соя) /а.с. 177 т. 1/.

В ході виконання вказаного договору ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" у березні 2014 року придбано у ТОВ "Олімп-Агро" сою на загальну суму 1066797 грн., в тому числі ПДВ 177 799,50 грн.

За результатами здійснення господарських операцій за відповідний період ТОВ "Олімп-Агро" виписано наступні первинні бухгалтерські документи:

- видаткові накладні: від 17.03.2014 №РН-0000171, від 18.03.2014 №РН-0000176, №РН-0000177, від 21.03.2014 №РН-0000188, від 22.03.2014 №РН-0000189, від 24.03.2014 №РН-0000204, від 25.03.2014 №РН-0000209, від 26.03.2014 №РН-0000215 / а.с. 78 т.2, а.с. 185, 195, 201, 205, 212, 219 т. 1/;

- податкові накладні: від 18.03.2014 №10/2, №15/2, №16/2, від 21.03.2014 №27/2, від 22.03.2014 №28/2, від 24.03.2014 №41/2, від 25.03.2014 №46/2, від 26.03.2014 №52/2 / а.с. 180, 187, 190, 197, 203, 207, 214, 221 т. 1/.

Зазначені податкові накладні відповідають вимогам п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підписані та скріплені печаткою ТОВ "Олімп-Агро", який мав статус платника ПДВ /а.с. 80, т.1/, що сторонами у справі не заперечується.

Як встановлено перевіркою, на підставі вищезазначених податкових накладних, позивачем було включено до складу податкового кредиту за березень 2014 року суму ПДВ 177 799,50 грн.

Аналізуючи вищевказані первинні бухгалтерські документи, суд дійшов висновку, що вони мають всі необхідні реквізити для встановлення змісту, обсягу господарських операцій, осіб, які безпосередньо приймали участь у їх здійсненні, та інші встановлені вимогами законодавства до первинних документів для надання їм юридичної доказовості.

Судом встановлено, що оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ "Олімп-Агро", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, банківськими виписками / а.с. 181, 191-192, 198, 208, 215, 222, т. 1, а.с. 21-29 т. 2/. Зі змісту вказаних банківських виписок слідує, що позивач у повному обсязі розрахувався з ТОВ "Олімп-Агро" за придбання сої.

Із приєднаного до матеріалів справи журналу-ордеру по рахунку 631 за березень 2014 року вбачається оприбуткування товару, придбаного у ТОВ "Олімп-Агро", та відображення його у повному обсязі у бухгалтерському обліку позивача / а.с. 62 т. 2/.

Фактична поставка за домовленістю сторін (п. 2.1-2.2 договору поставки) здійснювалась продавцем на адресу с. Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область.

Транспортування товару ТОВ "Олімп-Агро" до позивача підтверджується товарно-транспортними накладними, відповідно до яких замовником перевезення та вантажовідправником виступав ТОВ «Олімп-Агро», автомобільним перевізником ТОВ «Голден-Люкс», отримувачем ТОВ «ОСОБА_3 елеватор» за адресою: с. Піщане, Полтавська область / а.с.179, 186, 189, 196, 202, 206, 213, 220 т. 1/.

Заперечуючи право позивача на формування податкового кредиту за господарськими відносинами з ТОВ "Олімп-Агро" перевіряючими зроблено посилання на проведення в ході перевірки співставлення марок автомобілів за базою АІС "Автомобіль" ДАІ УМВС України та виявлення невідповідність їх власників даним вказаним у товарно-транспортних накладних.

Разом з тим, із аналізу чинного законодавства можна дійти висновку, що водієм транспортного засобу може бути особа, яка має посвідчення водія відповідної категорії, а не лише власник такого транспортного засобу.

Щодо посилання ОСОБА_3 ОДПІ на невідповідність даних зазначених у товарно-транспортній накладній від 24.03.2014 №24/2, зокрема, щодо дати, номеру марки автомобіля, прізвища водія даним марки автомобіля, його власника згідно бази АІС "Автомобіль" УДАІ УМВС України та невідповідність форми товарно-транспортної накладної від 21.03.2014 №21/7, а саме відсутність печатки постачальника, суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи встановлено, що в товарно-транспортних накладних відображено відомості про вантаж, пункти відвантаження, ПІБ водія, який здійснював перевезення, марку автомобіля, державний номер автомобіля та причепа (за наявності), печатки вантажовідправника, автоперевізника та вантажоотримувача.

У відповідності до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України N 363 від 14.10.97 року, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно з п. 8.26 Правил, вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Підпунктом 11.1 п.11 Правил №363 визначено, що товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів.

Згідно із пунктом 11.4. Правил товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Аналіз наведених положень свідчить, що оформлення товарно-транспортних накладних у відповідній кількості примірників здійснюється саме замовником (вантажовідправником).

Беручи до уваги те, що замовником перевезення та вантажовідправником товару виступав ТОВ «Олімп-Агро», яким і виписувалися товарно-транспортні накладні, ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" не може нести відповідальність за недоліки заповнення таких товарно-транспортних накладних.

При цьому, суд зазначає, що товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару, та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

В даному випадку первинними документами, що підтверджують факт господарських операцій між ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" та ТОВ "Олімп-Агро" щодо поставки товару є видаткові та податкові накладні.

З огляду на викладене окремі недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків.

Необхідною умовою для включення до податкового кредиту сум ПДВ, є також наявність ділової мети у діях платника податку, а саме, продажу придбаного товару не нижче ціни придбання, придбання послуг, використання яких має позитивний вплив на результати господарської діяльності платника податку, тобто здійснення господарської діяльності, яка направлена на реальне отримання платником податків економічної вигоди від здійснених ним господарських операцій.

Матеріалами справи підтверджено, що соя придбавалася позивачем у ТОВ "Олімп-Агро" з метою переробки давальницької сировини та виготовлення соєвої макухи та соєвої олії, відповідно до договору на переробку давальницької сировини №19/06 від 19.06.2012, укладеного між ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" (замовник) та ТОВ "КреМікс" (виконавець) /а.с. 12 15 т.2/, що підтверджується актами передачі-сировини на переробку, актами розрахунку виходу продукції з давальницької сировини, журналом - ордером і відомістю по рахунку 206 "матеріали передані в обробку" за березень 2014 року, актами прийняття-передачі продукції з переробки / а.с.182-183, 193-194, 199-200, 209-210, 216-217, 223-224, 226 т. 1, а.с. 16 19 т.2/.

Виконання ТОВ "КреМікс" договору на переробку давальницької сировини для ТОВ "ОСОБА_3 елеватор" за березень 2014 року оформлено актом здачі - приймання робіт (надання послуг) від 31.03.2014 №24 / а.с. 225 т. 1/.

У подальшому позивач здійснював реалізацію готової продукції іншим контрагентам, про що свідчать договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, копії яких наявні у справі /а.с. 30-61 т. 2/, що підтверджує зв'язок операцій по придбанню у ТОВ "Олімп-Агро" сировини із господарською діяльністю позивача.

Відносно доводів відповідача про ненадання позивачем до перевірки сертифікатів відповідності, паспортів якості на товар (сою), суд зауважує, що придбаний позивачем товар не належить до Переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 № 28, при цьому позивачем до матеріалів справи надано акти розрахунку виходу продукції з давальницької сировини, в яких ТОВ "КреМікс" зазначено показники якості сировини ТОВ "ОСОБА_3 елеватор".

Стосовно посилання ОСОБА_3 ОДПІ, в акті перевірки позивача, як на підставу для встановлення порушень податкового обліку ТОВ "ОСОБА_3 елеватор", на акт Лубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області № 2161/22-35091107 від 27.08.2014 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Олімп-Агро" з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з контрагентами-покупцями за період січень, березень 2014 року, яким встановлено, що ТОВ "Олімп-Агро ", не маючи власних та орендованих основних засобів, не користуючись послугами сторонніх організацій, не використовуючи у своїй господарській діяльності будь-які виробничі фактори необхідні для вирощування власної сільськогосподарської продукції, не могло виростити, а потім реалізувати сільськогосподарську продукцію у відповідних обсягах у березні 2014 року / а.с. 99-106 т. 1/, суд зазначає наступне.

Доводи податкового органу про відсутність у ТОВ "Олімп-Агро" необхідних об'єктів нерухомості, транспортного обладнання, трудових ресурсів, сировини які б забезпечували господарську діяльність, суд оцінює критично, оскільки такий вид діяльності, як торгівля, не завжди вимагає від суб'єкта господарської діяльності наявності сировини, об'єктів нерухомості, адже торгівля може здійснюватися готовою продукцією та чинним законодавством не заборонено використовувати залучені трудові ресурси та орендувати складські приміщення.

Посилання в акті перевірки ТОВ "Олімп-Агро" на те, що походження товару, який реалізується ТОВ «Олімп-Агро», не встановлено, оскільки податковий кредит ТОВ "Олімп-Агро" по загальній та спеціальній деклараціях не декларувався на протязі жовтня-грудня 2013 року та січня березня 2014 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки збір урожаю сої можливий також у серпні вересні, натомість відомості щодо податкового кредиту ТОВ "Олімп-Агро" за вказаний період у 2013 році відсутні.

Отже, податковим органом належними та достатніми доказами не підтверджено неможливість реалізації ТОВ "Олімп-Агро" продукції позивачу.

Суд також зауважує, що згідно чинного законодавства відповідальність платника податку має індивідуальний характер, тому він не несе відповідальності за дії інших осіб. Якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Така відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

В ході розгляду справи судом встановлено зміни у структурі активів позивача, які підпадають під визначення господарської операції у розумінні ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, осіб які приймали участь у проведенні зазначеної господарської операції, а відтак і реальність її проведення.

Натомість доводи, якими податковий орган вмотивував правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не є переконливими, а відображені в акті перевірки висновки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам правових норм.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення рішення № /3012 від 19 грудня 2014 року, винесене на підставі висновків акту перевірки від 07.11.2014 № 2599/16-03-22-02-12/33081783, є необґрунтованим, тобто прийнятим без урахування усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення не надано, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 елеватор" до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області № /3012 від 19 грудня 2014 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 елеватор" (ідентифікаційний код 33081783) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 грн 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол