Справа № 809/3859/13-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Справа № 876/1875/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Довга О.І.

судді Запотічний І.І.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2014р. по справі № 809/3859/13-а за позовом Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

06.12.2013 року Державне підприємство "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" звернулось в суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.11.2013 року.

В обгрунтування заявлених позовних вимого покликається на те, що відповідачем безпідставно здійснене визначення податкового зобов'язання за платежем податок з доходів найманих працівників за період з липня 2012 року по серпень 2013 року та відповідно застосовано штрафні фінансові санкції за несвоєчасну сплату вказаних платежів. При цьому, покликається на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2013 року, яким введено процедуру санації підприємства та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Тому, вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій на податкові зобов'язання на які поширюється дія мораторію.

Постановою Івано-Франківського окружного адміінстаритвного суду від 31.01.2014 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області № від 01.11.2013 року; стягнуто з Державного бюджету України на користь ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", код 07552205, сплачений судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять ) грн. 39 коп.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її неправомірною та необгрунтованою, Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області подала апеляційну скаргу. В обгрунтування заявленої скарги апелянт покликається на те, що покликання позивача на існування мораторія на задоволення вимог кредиторів встановленого ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області не є достатньої підставою для задоволення позовних вимог, так як апелянт вважає, що дія мораторію не поширюється на вимоги поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобовязують боржника вчинити певні дії чи утриматись від їх вчинення. Відтак, апелянт вважає своє податкове повідомлення-рішення таким, що ґрунтується на законі.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт в судове засідання повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

З матеріалів справи встановлено, що з 07.10.2013 року по 11.10.2013 року Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську проведено позапланову виїзну перевірку ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 01.10.2013 рік.

За результатами проведеної перевірки працівниками податкового органу складено акт №2794/09-15-22-04/07552205 від 18.10.2013 року, відповідно до якого встановлено наступні порушення:

- п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку (подання Податкових розрахунків форми 1ДФ за 3-4 квартали 2012 року, 1-2 квартали 2013 року не в повному обсязі та з недостовірними відомостями);

- п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України (встановлено несвоєчасне та не в повному обсязі перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб на суму 491092,40 грн. (в тому числі податковий борг за вересень-грудень 2011 року, за січень-грудень 2012 року, за січень-серпень 2013 року - 138144,19 грн.), внаслідок чого перевіркою нараховано пеню в сумі 5986,54 грн.

На підставі вказаного вище акту перевірки від 01.11.2013 року ДПІ у м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем податок з доходів найманих працівників на суму 462326,90 грн., та за штрафними санкціями в сумі 210194,25 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2013 року у справі №909/781/13 порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.6.1. ст.6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Податок на доходи фізичних осіб віднесено до загальнодержавних податків.

Відповідно до п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до п. 176.2 "д" ст.176 Податкового кодексу України, податкові агенти зобов'язані подавати до органу державної податкової служби, за місцем їх реєстрації, податкову декларацію з податку на доходи фізичних осіб за базовий податковий період, що дорівнює календарному місяцю, за формою, встановленою центральним податковим органом, про загальні суми доходів, що нараховані (виплачені, надані) на користь платників податку, і загальні суми податку на доходи фізичних осіб, що утримані з цих доходів, а також обсяги перерахованого податку до бюджету.

Нормою п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пункту 14.1.156 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п.14.1.175 Податкового кодексу України).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України). Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи встановлено, що суми податку з доходів найманих працівників задекларовані позивачем шляхом подання до податкового органу податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку у 2011-2013 році. Факт подання такої податкової звітності не оспорюється відповідачем.

Від так, суд першої інстанції вірно зазначив, що з врахуванням наведених вище вимог п. 14.1.175, п. 59.1 ст. 59 та п. 54.1 с. 54 Податкового кодексу України, є безпідставним визначення податковим органом грошового зобов'язання за платежем податок з доходів найманих працівників на суму 462326,90 грн., оскільки вказані суми на момент винесення оскаржуваного рішення уже набули статусу узгодженого податкового боргу, а прийняття вказаного повідомлення-рішення в цій частині прямо суперечить п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України.

Крім того, з матеріалів справи також встановлено, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2013 року у справі №909/781/13 порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Положення статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , яка встановлює, зокрема, заборону нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні санкції) за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), стосується вимог, зобов'язань, які підпадають під поняття мораторію. Таким чином, це положення слід застосовувати у контексті статті 1 цього Закону, де наведене саме визначення мораторію.

Системний аналіз змісту вищезазначених норм права свідчить про те, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Невиконання таких зобовязань є правопорушенням. Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що податкова перевірка проводилась на предмет дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 року по 01.10.2013 року, тобто до відносин, що виникли до моменту введення мораторію. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобовязань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також штрафних санкцій, не ґрунтується на законі.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повністю та всебічно дослідивши усі обставини справи та докази у ній, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2014р. по справі № 809/3859/13-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

ОСОБА_1