Справа № 813/689/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 876/4495/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Святибор» до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Святибор» звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача по проведенню позапланової документальної невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Тарсан ЛТД» за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р., про що складено акт № 219/13-20-22-00/36929649 від 17.11.14 р.; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 30.12.14.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області від 30.12.2014 року №.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, вважаючи оскаржувану постанову такою, що прийнята з неправильним застосуванням норм права, просить таку скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за результатами проведеної перевірки, згідно з ІС «Податковий блок» наявна розбіжність між ТОВ «Святибор» та ТОВ «Тарзан ЛТД» за червень 2014 року в сумі 228 грн., яка виникла в результаті включення ТОВ «Святибор» до податкового кредиту податкової накладної від 03.03.2014 року №139 на загальну суму 17772 грн., в т.ч. ПДВ 2962 грн., чим порушено вимоги п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області проведено виїзну позапланову документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Святибор» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Тарсан ЛТД» (код ЄДРПОУ - 39085207) за період з 01.05.2014 р. по 30.06.2014 р.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 17.11.2014р. №219/13-20-22-00/36929649, згідно якого встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України в результаті чого занижено ПДВ за червень 2014 р. по взаєморозрахунках з ТОВ «Тарсан ЛТД» на суму 2962 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 30.12.2014 р. №8573/13-20-22-00, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 3702,50 грн., в т.ч. 2962 грн. основного платежу, 740,50 грн. штрафних санкцій.

Як беззаперечно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ТОВ «Тарсан ЛТД» укладено договір купівлі-продажу від 29.04.2014 р. №2904/1-14, відповідно до умов якого, постачальник (ТОВ «Тарсан ЛТД») зобов'язується за замовленням Покупця (Позивач) постачати та передавати у власність Покупцю палетну заготовку, піддони дерев'яні. Вартість товару визначається накладними (п.1.3 Договору). Оплата товару здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника. Датою виконання зобов'язань по оплаті товару за Договором є момент зарахування коштів на рахунок Постачальника (п.2.2 Договору).

В підтвердження виконання умов договору позивачем надано: договір купівлі-продажу від 29.04.2014 р. №2904/1-14, податкові накладні, видаткові накладні, відомості про вантаж (вантажно-розвантажувальні роботи), акт приймання-передачі товару №6 від 03.06.2014 р., реєстри виданих та отриманих податкових накладних від 17.07.2014 р.

Оплата за поставлений товар ТОВ «Святибор» здійснена на банківський рахунок постачальника ТОВ «Тарсан ЛТД» згідно банківських виписок від 03.07.2014 р., від 18.07.2014 р., від 23.07.2014р., від 28.07.2014 р., від 30.07.2014р., від 01.08.2014 р., від 06.08.2014 р., від 13.08.2014 р., від 13.08.2014р., від 22.08.2014 р., від 26.08.2014 р., від 29.08.2014 р.

Окрім того, позивачем надано Договір про надання транспортних послуг № 10 від 02.01.2014 року, згідно з яким, ТОВ «Святибор» (Замовник) доручає Перевізникові в особі ТОВ «Агрофірма Кам'яне», а Перевізник дає Замовнику послуги з організації перевезення вантажів по території України відповідно до заявок Замовника на перевезення (п.1.1 Договору). Орієнтована вартість послуг за цим договором - 150 000 грн.

Факт надання транспортних послуг за вказаним договором підтверджується товарно-транспортною накладною №0603/2 від 03.06.2014 р.

Між сторонами немає спору щодо змісту та форми первинних документів, які є у справі та досліджувалися під час перевірки та під час судового розгляду. Факту підробки первинних документів відповідач у встановленому порядку не довів.

До суду про визнання правочинів недійсними податковий орган не звертався. Відтак, презумпція правомірності правочину у встановленому законом порядку не спростована.

При цьому, доказів невиконання або неналежного виконання сторонами договору (угод), укладених між позивачем та контрагентами, чи визнання їх недійсними в судовому порядку, відповідачем не надано.

Разом з тим, податковий орган у акті перевірки стверджує, що станом на 17.11.2014 р. згідно бази даних Міністерства доходів і зборів України ІС «Податковий блок» наявна розбіжність між ТОВ «Святибор» та ТОВ «Тарсан ЛТД» за звітний період червень 2014 р. в сумі 228 грн., що виникла в результаті включення ТОВ «Святибор» до податкового кредиту податкової накладної від 03.06.2014 р. № 139 на загальну суму 17772 грн., в т.ч. 2962 ПДВ, чим порушено п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України. Також вказує на те, що позивачем не підтверджено податковий кредит за червень 2014 року в сумі 2962 грн., а відтак сума податку, попередньо включена до складу податкового кредиту, залишається не підтвердженою належними документами, а тому платник податку повинен нести відповідальність згідно цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Проте такі доводи відповідача підставно не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки як вбачається із податкової накладної №139 від 03.06.2014 р., у розділі ІІІ зазначено податок на додану вартість в сумі 3190 грн., а в реєстрі отриманих податкових накладних стосовно вказаної накладної зазначено суму ПДВ - 2962,00 грн. Вказана обставина свідчить про наявність технічної помилки у зазначенні суми ПДВ в реєстрі отриманих податкових накладних від ТОВ «Тарсан ЛТД».

Проте, податковим органом не доведено, що позивачем не підтверджено податковий кредит за червень 2014 року в сумі 2962 грн. належними та допустимими доказами.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, господарські операції позивача з ТОВ «Тарсан ЛТД» були реальними, що підтверджується долученими до матеріалів справи первинними доказами.

Згідно із пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як визначено в статті 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (пункт 201.6 ст. 201 ПК України).

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (пункт 198.6ст. 198 ПК України).

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових норм, дослідження наявних в матеріалах справи договорів, податкових, видаткових накладних, актів виконаних робіт свідчить про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак - дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними; подані позивачем банківські документи, за якими здійснювалася оплата товарів та послуг, є достовірними доказами виконання контрагентом позивача зобов'язань, обумовлених договором.

Проте, первинні документи, надані позивачем як платником податків, невмотивовано не були взяті до уваги податковим органом і не вплинули на висновки, що викладені в акті перевірки від 17.11.2014р. №219/13-20-22-00/36929649.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 30.12.2014 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі № 813/689/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська