Справа № 569/3633/15-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бучко Т.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"29" вересня 2015 р. Справа № 569/3633/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання відмови протиправною та проведення перерахунку коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії, зобов'язати відповідача включити до його індивідуальних відомостей як застрахованої особи в базі даних персоніфікованого обліку, відомості щодо отримання ним страхового стажу та розміру сплачених ДП «Райз-Транссервіс» ЗАТ Компанія «Райз» страхових внесків за січень-вересень 2001 року з урахуванням відомостей з центральної бази даних ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів за 1-3 квартали 2001 року; зобов'язати відповідача здійснити з 1 березня 2015 року перерахунок та виплату йому пенсійного забезпечення з урахуванням доходу, отриманого в якості заробітної плати від ДП «Райз-Транссервіс» ЗАТ Компанія «Райз» і страхових внесків за січень-вересень 2001 року з урахуванням відомостей з центральної бази даних ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів за 1-3 квартали 2001 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від «20» травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а відтак відповідно до ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справим, що 19 лютого 2015року, позивач звернувся до Управління ПФУ у м. Рівне із заявою про проведення перерахунку його пенсійного забезпечення з врахуванням доходу отриманого в якості заробітної плати від ТОВ "РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС" та сплачених по такому доходу страхових внесків протягом першого, другого та третього кварталів 2001 року.

Листом № 83/10 від 02.03.2015 р. Управління пенсійного фонду в м. Рівне відмовило позивачеві у врахуванні доходу за період першого третього кварталів 2001року та у відповідному проведенні перерахунку призначеної пенсії, у звязку з тим, що в продовж першого - третього кварталів 2001року при сплаті ТОВ «РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС» страхових внесків (при виплаті заробітної плати своїм працівникам) до Пенсійного фонду не здійснило поіменну персоніфікацію осіб, яким здійснювалась виплата заробітної плати та здійснено відповідне нарахування та сплата страхових внесків за вказаний період.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та зібрані у справі докази, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_3, 06.03.1957р.н., у період з 28 березня 2000року по 11 серпня 2006року працював на посаді головного інженера ТОВ «РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС» (попередне найменування - ДП «РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС» ЗАТ КОМПАНІЯ «РАЙЗ», Код за 2, яке було ліквідоване 01.04.2010 р. у звязку з проведенням процедури банкрутства). Вказані обставини підтверджується трудовою книжкою позивача.

Відповідно до інформаційних відомостей №61952 від 23.01.2015 р. з центральної бази даних ДРФО ДПА України (які сформовані ДПІ у м. Рівному на підставі показників податкової звітності за формою 8 ДР та 1 ДФ про суми виплаченої ТОВ «РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС» працівникам заробітної плати та утриманих податків) вбачається, що ОСОБА_3 було отримано заробітну плату від ТОВ "РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС" у першому кварталі - 2100 грн., у другому - 3000 грн., у третьому - 2900 грн.

Отож, з наведених доказів слідує, що позивач у період першого-третього кварталів 2001року працював головним інженером ТОВ «РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС» та у вказаний період ним було отримано заробітну плату від ТОВ «РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС» у розмірі: у першому кварталі - 2100 грн., у другому кварталі - 3000 грн., у третьому квараталі - 2900 грн. Про зазначені виплати вказане підприємство прозвітувалось персоніфіковано по даному працівнику до податкового органу.

В той час, з довідки Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне № 1850/02 від 9 лютого 2015 року вбачається, що ТОВ «Райз-Транссервіс» було зареєстровано та перебувало у період з 24 лютого 2000 року по 1 грудня 2005 року на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Рівне, як платник страхових внесків (при виплаті доходу своїм працівникам) і заборгованості по сплаті страхових внесків (які нараховувалися та сплачувалися у звязку з виплатою заробітної плати своїм працівникам) - не має.

З наведеного доказу слідує, що при виплаті заробітної плати для працівників ТОВ «Райз-Транссервіс» (в тому рахунку і для позивача) за обумовлений період, страхові внески на виплачену позивачу заробітну плату були сплачені ТОВ «Райз-Транссервіс» до пенсійного фонду в повному обсязі.

Поряд із зазначеним, питання обчислення та сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України протягом спірного періоду регулювалося Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою Постанови Правління Пенсійного фонду України №4-6 від 03.06.1999 р.

Так, згідно підпункту 5.1.4. названої Інструкції, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується одночасно з одержанням коштів в установах банків на оплату праці. Якщо комерційні банки не забезпечують перерахування платниками збору до Пенсійного фонду під час видачі їм коштів на виплату заробітної плати відповідно до статті 11 Указу Президента України від 28 лютого 1997 року N 187/97 "Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни", то вони сплачують за рахунок власних коштів до Пенсійного фонду суму, яка дорівнює несплаченому боржником збору, що підлягав сплаті пропорційно виданим коштам на заробітну плату в установленому порядку. Якщо комерційні банки добровільно не сплачують зазначеної суми, то органи Пенсійного фонду стягують її у судовому порядку.

Отож, положення обумовленої інструкції є додатковим беззаперечним доказом того, що при одержанні коштів на виплату заробітної плати позивачу в період першого третього кварталів 2001року, страхові внески були сплачені до Пенсійного Фонду України.

Відтак, наведені докази дають можливість персоніфікувати, яку заробітну плату отримав позивач у період першого третіх кварталів 2001року та підтверджують обставини щодо сплати ТОВ "РАЙЗ-ТРАНССЕРВІС" страхових внесків до пенсійного фонду при виплаті такого доходу позивачу.

Окрім названих доказів, обставини щодо фактичного отримання позивачем протягом спірного періоду сум заробітної плати та сплати вищенаведеним підприємством сум страхових внесків щодо позивача, в ході судового розгляду в суді першої інстанції були також підтвердженні показами свідків.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; органів доходів і зборів; роботодавців; фізичних осіб; органів реєстрації актів громадянського стану; державної служби зайнятості; фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; компанії з управління активами; зберігача; інших підприємств, установ, організацій та військових формувань.

Підсумовуючи вище викладене, а також зважаючи: на відсутність заборгованості підприємства, в якому працював позивач, по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду, та на обставини, що підтверджують фактичну виплату позивачеві заробітній платі протягом спірного періоду та зважаючи, що для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від органів доходів і зборів, колегія суду приходить до висновку, що відповідач (маючи доступ до відомостей, що надходять від органів доходів і зборів щодо персоніфікованої виплати доходу у вигляді заробітної плати для позивача та підтверджуючі документи щодо сплати роботодавцем страхових внесків в повному обсязі) протиправно відмовив позивачу у врахуванні доходів позивача за період першого третіх кварталів 2001року та відповідному проведенні перерахунку пенсії .

За таких обставин, колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, а судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте, наведені в апеляційній скарзі доводи висновку суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 , 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

4-третій особі: - ,