Справа № 2-а-139/11
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" жовтня 2011 р. Справа № 2-а-139/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "04" лютого 2011 р. у справі № 2-а-139/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 13.10.2010 року звернулася до Володимирецького районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області про зобов'язання ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі провести перерахунок основної та додаткової пенсії на підставі ст. 50, 54 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 лютого 2011 року позов задоволено частково. Суд, використовуючи повноваження, передбачені ч.2 ст.11 КАС України, вийшов за межі позовних вимог та вирішив питання про розміри додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно ст. 51 та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника відповідно ст. 52 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 починаючи з 13 квітня 2010 року додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю у відповідності до ст.51 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком та щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу з урахуванням фактично виплачених сум та зміни розміру прожиткового мінімуму. В задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника на підставі ст. 54 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії на підставі ст.50 цього ж ОСОБА_4 в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком - відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо нарахування виплати пенсії по втраті годувальника на підставі ст. 54 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії на підставі ст.50 цього ж ОСОБА_4 в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком змінити, якою задовольнити її позовні вимоги у цій частині з 01.10.2008 року.

Позивач та представник відповідача в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 11.11.2009 року отримує пенсію по втраті годувальника в користь непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника, після смерті чоловіка ОСОБА_5.

За життя ОСОБА_5 був інвалідом 1-ої групи, інвалідність якого пов'язана із наслідками Чорнобильської катастрофи, і отримував відповідну державну та додаткову пенсію на підставі ст..ст.50,54 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з ч.З ст.54 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадяться на загальних підставах відповідно до ОСОБА_4 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування "

У відповідності до ст.37 ОСОБА_4 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, на двох непрацездатних членів сім'ї -100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Розмір пенсії по втраті годувальника, який отримує позивач ОСОБА_2, було приведено у відповідність до ст..28 ОСОБА_4 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, виходячи із змісту вказаних нормативних актів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що розмір пенсії по втраті годувальника визначається у відсотковому відношенні до розміру пенсії, яку отримувала конкретна особа - годувальник. З огляду на це, розмір пенсії ОСОБА_2, визначено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_5 не звертався до органів Пенсійного Фонду України із заявами про перерахунок призначеної йому пенсії та не оскаржував у встановленому порядку дій управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі щодо розміру призначеної йому пенсії, і перерахунок пенсії йому не проводився.

Оскільки з часу смерті ОСОБА_5 виплата пенсії йому припинилась, вимагати її перерахунку в даний час ОСОБА_2 не вправі.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо нарахування та виплати їй пенсії по втраті годувальника на підставі ст. ст. 50, 54 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком та 10 мінімальних пенсій за віком, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

З приводу виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю та компенсації по втраті годувальника, передбачених відповідно ст. ст. 51, 52 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" судом встановлено наступне.

У відповідності до ст. ст. 51, 52 ОСОБА_4 України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю у розмірі (для позивачки, як постраждалої внаслідок аварії на АЄС 4-ї категорії) - 15% мінімальної пенсії за віком та компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

У відповідності до пункту 28 р. ОСОБА_4 України "Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. №107-У1 до ст.ст.51, 52 ОСОБА_4 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було внесено зміни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 положення пункту 28 розділу П ОСОБА_4 України "Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до п. 6 резолютивної частини цього рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень ОСОБА_4 України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Вказане рішення набуло чинності з 22.05.2008 року.

Крім того, як вбачається зі ст.71 ОСОБА_4 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього ОСОБА_4 не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього ОСОБА_4.

Таким чином, з 22.05.2008 року відновлено в повному обсязі дію ст. ст. 51, 52 ОСОБА_4 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка діяла до внесення змін.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 ОСОБА_4 України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки величина прожиткового мінімуму для кожної вікової та соціальної групи, в т.ч. і для осіб, що втратили працездатність, щорічно визначається ОСОБА_4 України про Державний бюджет, посилання відповідача на відсутність законодавчо визначеного розміру пенсії за віком є безпідставною

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, судом першої інстанції вірно встановлено, що при розрахунку додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю та щомісячної компенсації по втраті годувальника на підставі ст. ст. 51, 52 цього ж ОСОБА_4, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений законами України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, у зв'язку з чим нарахування та виплата щомісячної компенсації позивачу ОСОБА_2 має здійснюватись згідно з положенням вказаного ОСОБА_4.

У відповідності до ч. З ст.67 ОСОБА_4 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього ОСОБА_4, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Проте у своїй постанові про зобов'язання відповідача нараховувати та виплачувати щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника суд першої інстанції не зазначив кінцеву дату здійснення такого перерахунку. Тим самим зобов'язав відповідача проводити нарахування та виплату позивачу передбачених ОСОБА_4 коштів на майбутнє без обмеження будь-якими строками.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод чи інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії на майбутнє не ґрунтується на чинному законодавстві.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє. Крім того, можливе внесення зміни до нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини. Тому період, по який необхідно зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії, повинен обмежитись моментом винесення рішення судом першої інстанції (або датою звернення позивача до суду).

З урахуванням викладеного, постанова суду в названій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової - про відновлення порушеного права позивача на отримання щомісячної компенсації в разі втрати годувальника підлягає задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до суду ( ст.99 КАС України), починаючи з 13 квітня 2010 р. по 13 жовтня 2010 року (дата подачі адміністративного позову).

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207, 212 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 04.02.2011 року в частині відновлення порушеного права ОСОБА_2 з 13.04.2010 року і на майбутнє скасувати, та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю на підставі ст.51 ОСОБА_4 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 15% (п"ятнадцять відсотків) мінімальної пенсії за віком та щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника на підставі ст.52 ОСОБА_4 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 50% (п'ятдесяти відсотків) мінімальної пенсії за віком на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на утриманні померлого годувальника, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством з 13 квітня 2010 року по 13 жовтня 2010 року з урахуванням фактично виплачених сум та зміни розміру прожиткового мінімуму."

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 вул.Паркова 6,смт.Рафалівка,Рівненська область,Володимирецький район,34300

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області вул.Соборна, 28,смт.Володимирець,Рівненська область,34300