Справа № 826/11274/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 вересня 2015 року № 826/11274/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у неприйнятті у строки, встановлені Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10. 2013 р. № 574, рішення щодо заяви ПАТ «Укрнафта» від 30 березня 2015 року щодо надання розстрочення грошового зобов'язання; - зобов'язати Державну фіскальну службу України прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду заяви ПАТ «Укрнафта» від 30 березня 2015 року щодо надання розстрочення грошового зобов'язання та надати (надіслати) примірник такого рішення позивачу;

- стягнути на користь ПАТ «Укрнафта» суму сплаченого судового збору.

В ході судового розгляду справи, представником позивача подано заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду заяви ПАТ «Укрнафта» від 30 березня 2015 року щодо надання розстрочення грошового зобов'язання та надати (надіслати) примірник такого рішення позивачу.

За наслідком розгляду у письмовому провадженні вказаної заяви, Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2015р., заяву про відмову від позову в частині позовних вимог, - задоволено, закрито провадження по справі №826/11274/15 в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду заяви ПАТ «Укрнафта» від 30 березня 2015 року щодо надання розстрочення грошового зобов'язання та надати (надіслати) примірник такого рішення позивачу.

В обґрунтування позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача щодо тривалого розгляду заяви про надання розстрочення грошового зобов'язання, представник позивача покликався на порушення Державною фіскальною службою України положень Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10. 2013 р. № 574, що у свою чергу завдало безумовної шкоди правам та інтересам позивача, як платника податків.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначав, що станом на момент розгляду справи заявлені позивачем суми у заяві про надання розстрочення грошового зобов'язання від 30 березня 2015 року, розстрочені, що підтверджується відповідним рішенням відповідача від 30.06.2015р. №232. З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову просив відмовити повністю.

16.09.2015р. в судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 30 березня 2015 року ПАТ «Укрнафта» звернулось до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників із заявою про розстрочення грошового зобов'язання. До заяви від 30.03.2015р. позивачем було подано «Економічне обґрунтування до заяви щодо надання розстрочення грошового зобов'язання ПАТ «Укрнафта» від 30.03.2015 № 18-15/419.

В Економічному обґрунтуванні до заяви, а також у заяві про розстрочення, позивачем було наведено:1) перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин; 2) аналіз фінансового стану; 3) графік погашення розстрочених (відстрочених) сум; 4) розрахунки прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників заяву позивача про розстрочення отримав 30.03.2015 року.

Листом від 30.03.2015 р. № 1752/8/28-10-23-21 вказану заяву було передано до Державної фіскальної служби України для надання висновку щодо можливості надання розстрочення грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 405 030 707,00 грн.

Листом №11092/10/28-10-23-26 від 29.04.2015р. Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників позивача повідомлено, проте, що станом на 29.04.2015р. у нього відсутня інформація про прийняття рішення (відмову у наданні) про розстрочення грошового зобов'язання ПАТ «Укрнафта» по податку на прибуток.

Зважаючи на викладені обставини, вбачаючи у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність Державної фіскальної служби України, позивач з метою захисту законних інтересів та відновлення порушених прав, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Предметом судового розгляду в даній адміністративній справі, є, зокрема, визначення питання щодо наявності бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача про надання розстрочення грошового зобов'язання. Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) дій відповідача при розгляді відповідної заяви позивача з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених н контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п. 3.1. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань задаткового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 574 (далі - Порядок №574), для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з: - переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин; - аналізу фінансового стану; - графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум; - розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

В ході судового розгляду справи підтверджено, що позивачем дотримано вище перелічені приписи Порядку №574 та долучено до заяви від 30.03.2015р. повний пакет документів.

Пунктом 2.1. Порядку №574 визначено, що розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) можуть надавати в межах повноважень за кожним окремим випадком: Міністерство доходів і зборів України - без обмежень суми; - головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, і Севастополі та Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників - на суму не більше 3 млн. гривень; державні податкові інспекції, спеціалізовані державні податкові інспекції - на суму не більше 300 тис. гривень.

З огляду на те, що позивач просив розстрочити грошові зобов'язання з податку на прибуток підприємств у сумі 405 030 707,00 грн., рішення за результатом розгляду заяви позивача повноважна була приймати - Державна фіскальна служба України.

Відповідно до Порядку № 574, рішення за результатом розгляду заяви платника податків про розстрочення/відстрочення грошового зобов'язання/податкового боргу повинно бути прийнято протягом 30 календарних днів з дати отримання заяви про розстрочення/відстрочення.

Відповідно до п. 3.2. Порядку № 574 за результатами розгляду (заяви) керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви: - приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2); - відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов'язкових вимог, визначених цим Порядком.

У разі якщо рішення про розстрочення (відстрочення) приймається органом доходів і зборів вищого рівня, орган доходів і зборів за місцем обліку платника податків або за місцем обліку його грошових зобов'язань (податкового боргу) протягом 10 календарних днів розглядає заяву платника, здійснює аналіз його фінансового стану та формує відповідний висновок про можливість надання розстрочення (відстрочення), який разом з копіями документів, доданих платником до заяви, надсилає на адресу органу доходів і зборів вищого рівня.

У такому самому порядку здійснюється розгляд заяви платника податків у випадку, якщо рішення приймається Міністерством доходів і зборів України. При цьому Міністерством доходів і зборів України рішення приймається протягом 10 календарних днів.

Рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів. Якщо рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) приймається органом доходів і зборів вищого рівня, рішення складається в трьох примірниках, перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів за місцем обліку такого платника податків (за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу)), третій - для органу доходів і зборів, який приймає рішення.

Матеріали справи свідчать, що заява позивача щодо надання розстрочення грошового зобов'язання передана відповідачеві 30.03.2015р., відтак в силу приписів наведеного вище законодавства, останнім днем для прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача було 29.04.2015 року.

30.06.2015р. Державною фіскальною службою України прийнято рішення № 232 про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу).

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду справи підтверджено, що рішення за наслідком розгляду заяви щодо надання розстрочення грошового зобов'язання прийнято відповідачем лише 30.06.2015р., суд погоджується з доводами позивача про бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неприйняття у строки, визначені законодавством, рішення щодо заяви позивача від 30 березня 2015 року щодо надання розстрочення грошового зобов'язання, з огляду про що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у неприйнятті у строки, встановлені Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10. 2013 р. № 574, рішення щодо заяви ПАТ «Укрнафта» від 30 березня 2015 року щодо надання розстрочення грошового зобов'язання.

Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» понесені судові витрати в розмірі 73, 08грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин