Справа № 2-а-2145/10
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-2145/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2010 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії, основної та додаткової пенсій,

в с т а н о в и в :

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області (далі ОСОБА_2 ПФУ), уякому зазначав, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом ІІ групи довічно внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності.

Проживає він у селі Літки Броварського району Київської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23 липня 1991 року № 106 віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується копією його паспорту.

Відповідно до ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи йому як особі, віднесеній до категорії 1, інваліду ІІ групи має виплачуватись державна пенсія в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Крім того, згідно із ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 06 червня 1996 року) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

у зоні безумовного (обовязкового) відселення три мінімальні заробітні плати;

у зоні гарантованого добровільного відселення дві мінімальні заробітні плати;

у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, підвищуються у вказаних вище розмірах.

У 2010 році він дізнався про те, що ОСОБА_2 ПФУ нараховує та виплачує йому основну і додаткову пенсії, а також доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України, розміри яких є значно нижчими, ніж їх розміри, встановлені ст. ст. 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вважає ці дії ОСОБА_2 ПФУ такими, що суперечать вимогам зазначеного Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та є протиправними.

Просив визнати дії ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії згідно із ст. ст. 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними, зобовязати ОСОБА_2 ПФУ провести з 02 грудня 2010 року перерахунок його основної і додаткової пенсій відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 50, ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із розрахунку 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком і 75 % мінімальної пенсії за віком та доплати підвищення до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно із ст. 39 цього Закону в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, а також виплатити недоотримані суми пенсії.

Відповідач ОСОБА_2 ПФУ у запереченнях на позов зазначало, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ з 02 грудня 2010 року та отримує основну і додаткову пенсії по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС, а також доплату до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в сумі 5 грн. 20 коп., розміри яких визначені на підставі чинних постанов Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 та від 28 травня 2008 року № 530 і 16 липня 2008 року № 654, які згідно із ст. 117 Конституції України є обовязковими для виконання.

Вважає свої дії правомірними, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, вважаю що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 155370с, вкладкою до цього посвідчення № 678888с і довідкою МСЕК серії КИО-І № 287388, з якої видно, що 05 лютого 2010 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС. З 01 квітня 1994 року зареєстрований і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, яке згідно із постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

З 02 рудня 2010 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ та одержує пенсію по ІІ групі інвалідності.

Листом від 06 грудня 2010 року № 269/Т-01 ОСОБА_2 ПФУ у здійсненні перерахунку розміру основної та додаткової пенсій, а також доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю ОСОБА_1 відмовило, посилаючись на те, що пенсія призначена йому згідно із чинними постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 цього Закону (в редакції до 01 січня 2008 року) особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ч. 4 ст. 54 вказаного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій, особам, віднесеним до категорії 1, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із ЧАЕС, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності, ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

У ч. ч. 1, 2 ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції Закону від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР) передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата. Непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, пенсії підвищуються у вказаному розмірі.

Підпунктами 9, 12, 15 пункту 28 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності з 01 січня 2008 року, було внесено зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, текст ч. ч. 1, 2 ст. 39 цього Закону замінено однією частиною такого змісту: громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Тексти ст. 50, ч. 4 ст. 54 цього ж Закону викладено в новій редакції та встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІI групи 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розміри пенсій у всіх випадках для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІI групі інвалідності 120 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року щодо внесення змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновлено дію положень ст. ст. 39, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому позивач як непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на отримання доплати до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Розмір його основної пенсії як інваліда ІІ групи не може бути нижчим, ніж 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровя, має йому виплачуватись в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що з 02 грудня 2010 року ОСОБА_2 ПФУ виплачує позивачу ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС, основну пенсію в розмірі 655 грн., додаткову пенсії в розмірі 146 грн. 80 коп. та доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в сумі 5 грн. 20 коп., розміри яких визначені на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836, від 28 травня 2008 року № 530 і 16 липня 2008 року № 654, що не відповідає розмірам, встановленим ст. ст. 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору та визначенні розміру додаткової та державної пенсій позивача, а також доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю застосуванню підлягають ст. 50, ч. 4 ст. 54, ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не розміри визначені, зазначеними постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно із ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Із змісту ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи випливає, що під час визначення розміру пенсій за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, чинним законодавством не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що ОСОБА_2 ПФУ повинно виплачувати позивачу ОСОБА_1 основну та додаткову пенсії у розмірах, передбачених ст. ст. 54, 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на момент виплати.

У ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, дії відповідача ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови позивачу ОСОБА_1 у проведенні перерахунку розміру пенсії згідно із ст. ст. 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи суперечать вимогам цього Закону, тому вони судом визнаються протиправними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку і доплати йому підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, основної та додаткової пенсій заявлені в межах строку звернення до адміністративного суду та підлягають задоволенню.

У звязку з наведеним, суд вважає необхідним зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити з 02 грудня 2010 року перерахунок розміру основної пенсії позивача в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком і підвищення до пенсії як непрацюючого пенсіонера, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, та доплатити йому з 02 грудня 2010 року недоотримані суми пенсій.

На підставі ст. ст. 19, 152 Конституції України, ст. ст. 39, 49, 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, керуючись ст. ст. 8, 9, 69, 71, 86, 99, 159 163, 1832, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно із ст. ст. 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області провести з 02 грудня 2010 року перерахунок розміру основної та додаткової пенсій ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 50, ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із розрахунку 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, доплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та виплатити йому недоотримані суми пенсії з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дутчак І.М.