Справа № 821/1247/15-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1247/15-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у справі за позовом Херсонського державного університету до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску,

ВСТАНОВИВ :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення від 31.01.2015 року № та № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску санаторієм-профілакторієм Херсонського державного університету є протиправними, оскільки позивач вчинив всі необхідні дії щодо своєчасної сплати єдиного внеску. Відповідно до винесених відповідачем рішень, санаторій - профілакторій Університету повинен був сплатити зазначений внесок до 20.05.2014 року та до 20.07.2014 року. Вказані дії, відповідно до даних платіжних доручень № 72 та № 80, санаторієм-профілакторієм ХДУ було виконано, відповідно, 27.05.2014 року та 01.08.2014 року.

Однак, вказана затримка з перерахуванням належних коштів зумовлена не противоправними діями відокремленого підрозділу позивача, а виключно нестабільною роботою Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області.

Просить суд, визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області № від 30.01.2015 року, № від 30.01.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Представник відповідача проти позову у своєму запереченні заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши, що оскаржуване рішення прийнято на підставі та в межах вимог чинного законодавства, тому підстави для його скасування відсутні.

Сторони надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області № від 30.01.2015 року, № від 30.01.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Судові витрати в сумі 182,70 (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.) присуджено на користь Херсонського державного університету () за рахунок Державного бюджету України.

Не погодившись з таким рішенням Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області звернулася до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є юридичною особою Херсонський державний університет має статус юридичної особи. Санаторій-профілакторій Херсонського державного університету є відокремленим підрозділом позивача.

30.01.2015 року заступником начальника Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області Чухраєвим А.О. було винесено рішення № та № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску санаторієм-профілакторієм Херсонського державного університету.

Рішенням № сума, визначена до сплати, була встановлена у розмірі 963,37 грн. (з них - 900,35 грн. штрафу та 63,02 грн. пені) за період прострочення з 21.05.2014 року по 27.05.2014 року, рішенням № - у розмірі 993,06 грн. (з них - 894,65 грн. штрафу та 98,41 грн. пені) за період прострочення з 22.07.2014 року по 01.08.2014 року.

Рішенням Головного управління ДФС у Херсонській області про результати розгляду первинної скарги від 10.03.2015 року № 11 оскаржувані рішення ДПІ у м. Херсоні залишені без змін, а скарга - без задоволення.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку урегульовано Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Сплата єдиного внеску, відповідно до частини 5 статті 9 Закону №2464, здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Частиною 8 статті 9 Закону №2464-VІ встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини 10 статті 9 Закону №2464-VІ днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Так, судом встановлено, що позивач відповідно до норм Закону №2464-VІ повинен був сплатити єдиний внесок до 20.05.2014 року та до 20.07.2014 року.

Відповідно до платіжних доручень № 72 та № 80 позивачем було виконано сплату єдиного внеску 27.05.2014 року та 01.08.2014 року.

Як встановлено судом першої інстанції, вказана затримка з перерахуванням належних коштів була зумовлена нестабільною роботою ГУ ДКСУ у Херсонській області. Оскільки, відповідно до вимог ст.48 діючого на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та Положення про санаторій-профілакторій ХДУ на момент виникнення обов'язків щодо перерахування сум єдиного внеску згідно оскаржуваних рішень відокремлений підрозділ вищого навчального закладу фінансувався за рахунок коштів Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

З платіжних доручень № 880 та № 1805 вбачається, що Херсонське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності перерахувало відповідні кошти до ГУ ДКСУ за квітень 2014 року - 16.04.2014 року та за червень 2014 року - 03.07.2014 року.

Проте, відповідно до спеціальних штампів ГУ ДКСУ у правому нижньому куті платіжних доручень № 880 та № 1805, перерахування коштів ГУ ДКСУ у Херсонській області санаторію-профілакторію ХДУ відбулось лише, 26.05.2014 року та 31.07.2014 року.

Згідно до вимог п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до вимог ст.ст.109.1., 110.1. Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позивачем вчасно виконані всі необхідні дії, встановлені цим Кодексом, але несвоєчасне перерахування єдиного внеску відбулося органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Колегією суддів не встановлено причинного зв'язку між діями позивача та податковим порушенням.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено, що зі сторони позивача мало місце порушення строків сплати єдиного внеску, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький