Справа № 803/1267/15-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 876/8141/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Волошин М.М..,

представника позивача Ємчика Р.І.,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Вест Ойл Груп» звернулося в суд з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 02 грудня 2014 року № .

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, оскільки перевіркою, з посиланням на матеріали зустрічних перевірок, зроблено висновок про неправомірне формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ТзОВ "Сі-Брізе", ТзОВ "Еталон-Оіл" та ПП "Фарт", відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте правомірно.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ "ВОГ" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ, заявленої на рахунок платника у банку за червень - липень 2014 року, про що складено акт від 18.11.2014 року № 8899/15.1/34524327.

На підставі вказаного акту перевірки Луцькою ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення від 02.12.2014 року № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ за липень 2014 року на 10375,00 грн., за червень 2014 року на 218677,00 грн.

Як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 181 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ТзОВ "ВОГ" до податкового кредиту травня 2014 року включено суму ПДВ 205671,70 грн. по постачальнику ТзОВ "Еталон-Оіл", суму ПДВ 8000,00 грн. по постачальнику ТзОВ "Сі-Брізе", суму ПДВ 5005,17 грн. по постачальнику ПП "Фарт" та до податкового кредиту червня 2014 року включено суму ПДВ 10375,14 грн. по постачальнику ПП "Фарт".

Так, 02.01.2013 року між ТзОВ "Еталон-Оіл" (замовник) та ТзОВ "ВОГ" (інвестор) було укладено інвестиційний договір про порядок проектування, будівництва та введення в експлуатацію закінченого будівництвом автозаправного комплексу (№ 2), предметом якого є інвестиційна діяльність сторін по проектуванню, будівництву та введенню в експлуатацію закінченого будівництвом автозаправного комплексу (АЗК) на земельній ділянці, розташованій за адресою: с. Покотилівка, вул. Миру на території Покотилівської селищної ради Харківської області.

На виконання умов вказаного договору ТзОВ "Еталон-Оіл" виписало в адресу позивача податкові накладні № 1 від 12.06.2013 року на суму ПДВ 2991,81 грн., № 2 від 12.06.2013 року на суму ПДВ 2991,18 грн., № 3 від 17.06.2013 року на суму ПДВ 100000,00 грн., № 4 від 18.06.2013 року на суму ПДВ 16354,75 грн., № 5 від 18.06.2013 року на суму ПДВ 83333,33 грн., позивачем на рахунки ТзОВ "Еталон-Оіл" платіжними дорученнями були перераховані кошти із призначенням платежу "інвестування будівництва згідно договору від 02.01.13".

Висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту травня 2014 року на суму 205671,70 грн. по постачальнику ТзОВ "Еталон-Оіл" базується на акті Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 13.09.2013 року № 109/20-23-22-01-05/33010885 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "Еталон-Оіл" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за червень 2013 року.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги покликання відповідача на вказаний акт перевірки, оскільки зустрічну звірку не було ініційовано Луцькою ОДПІ, предметом вказаної перевірки не були взаємовідносини між ТзОВ "Еталон-Оіл" та ТзОВ "ВОГ", звірку проведено фактично не було, первинні документи не досліджувалися, а в червні 2013 року ТзОВ "Еталон-Оіл" декларувало податкові зобов'язання з ПДВ по операціях з позивачем.

Крім того, судом встановлено, що позивачем до податкового кредиту включено суму ПДВ 8000,00 грн. по постачальнику ТзОВ "Сі-Брізе" по господарських операціях з придбання та монтажу кондиціонера, і такі операції підтверджуються належним чином оформленими первинними документами: актом приймання-передачі виконаних робіт від 08.05.2014 року № СБ-0000142, податковою накладною № 16 від 08.05.2014 року, платіжним дорученням № 3189 від 08.05.2014 року.

При цьому, судом першої інстанції вірно не взято до уваги акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 31.07.2014 року № 2178/26-55-22-03/37702451 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "Сі-Брізе" щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.02.2014 року по 30.06.2014 року, оскільки зустрічну звірку не було ініційовано Луцькою ОДПІ, предметом вказаної перевірки не були взаємовідносини між ТзОВ "Сі-Брізе" та ТзОВ "ВОГ", звірку проведено фактично не було, первинні документи не досліджувалися, та, як слідує із цього ж акту перевірки, до видів діяльності вказаного контрагента відноситься " 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту", а в травні 2014 року ТзОВ "Сі-Брізе" декларувало податкові зобов'язання з ПДВ в сумі 8000,00 грн. по операціях з позивачем.

Судом встановлено, що 01.03.2013 року між ПП "Фарт" (замовник) та ТзОВ "ВОГ" (інвестор) було укладено інвестиційний договір про порядок проектування, будівництва та введення в експлуатацію закінченого будівництвом автозаправного комплексу (№ 54), предметом якого є інвестиційна діяльність сторін по проектуванню, будівництву та введенню в експлуатацію закінченого будівництвом автозаправного комплексу (АЗК) на земельній ділянці, розташованій за адресою: м. Хмельницький, вул. Вінницька, 2/2.

Виконання умов вказаного договору підтверджується такими первинними документами: актом приймання-передачі від 08.07.2014 року, видатковою накладною № 2 від 08.07.2014 року, актом готовності об'єкта до експлуатації від 24.03.2014 року, сертифікатом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 27.05.2014 року, податковими накладними від 19.06.2013 року № 1, від 26.06.2013 року № 2, від 03.07.2013 року № 1, від 16.07.2013 року № 3, від 23.07.2013 року № 4, платіжними дорученнями № 559 від 19.06.2013 року, № 863 від 26.06.2013 року, № 1251 від 03.07.2013 року, № 1691 від 16.07.2013 року, № 1986 від 23.07.2013 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив реальність господарських операцій між ПП "Фарт" та ТзОВ "ВОГ" за інвестиційним договором від 01.03.2013 року, у зв'язку з чим вірно не взято до уваги покликання відповідача на акт ДПІ у м. Хмельницькому від 14.10.2014 року № 4403/22-07/36819382 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Фарт" з питань документального підтвердження господарських відносин із контрагентами ТзОВ "АЗС-Трансбуд" та ТзОВ "ВОГ" за січень - липень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що подані позивачем під час перевірки та в ході судового розгляду справи первинні документи підтверджують реальність господарських операцій з ТзОВ "Еталон-Оіл", ТзОВ "Сі-Брізе" та ПП "Фарт", відтак, позивач правомірно формував податковий кредит травня - червня 2014 по таких операціях, а зменшення розміру від'ємного значення сум ПДВ згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням по вказаних операціях є безпідставним.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198, 200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року у справі № 803/1267/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлений 07 жовтня 2015 року.