Справа № 803/1185/15-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 876/7061/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області, Ківерцівського районного суду Волинської області про визнання протиправними наказів та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними акти від 18 та 19 березня 2015 року, складені працівниками Ківерцівського районного суду Волинської області про відсутність його на робочому місці, визнати протиправними накази голови Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.03.2015 р. та 19.03.2015 р. та стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області (далі - ТУ ДСА у Волинській області) та Ківерцівського районного суду Волинської області 1 972,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду Волинської області від 09.06.2015 р. в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, її оскаржив позивач. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції невірно розтлумачив ст. 91 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки судове рішення Вищого адміністративного суду України було ухвалене на його користь, що є підставою для виплати йому компенсації за втрачений заробіток, який визначається пропорційно від розміру середньомісячного заробітку. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції незаконно відмовив йому в компенсації за 19.03.2015 р., оскільки він був відсутній на робочому місці по поважній причині. Тому просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду Волинської області від 09.06.2015 р. та прийняти нову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги.

В поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТУ ДСА у Волинській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанов суду першої інстанції без змін. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що на підставі табеля обліку робочого часу працівників суду, службової записки виконуючого обов'язки керівника апарату, документів щодо обліку робочого часу судді ОСОБА_1, які були скеровані листом Ківерцівського районного суду Волинської області, ТУ ДСА у Волинській області відповідно до покладених Законом та Положенням повноважень, було проведено нарахування та виплату за березень 2015 року суддівської винагороди в сумі 23 222,39 грн., за винятком 18 та 19 числа цього місяця, відмічених у табелі обліку робочого часу Ківерцівського районного суду Волинської області за березень 2015 року умовним позначенням «І» - інша причина неявок.

Відповідач Ківерцівський районний суд Волинської області у письмовому запереченні на апеляційну скаргу посилається на те, що причини відсутності на робочому місці 18 та 19 березня 2015 року не дають право позивачу на здійснення йому компенсації втраченого заробітку, оскільки порядок та підстави такого відшкодування передбачені ст. 91 КАС України. Крім того, будь-яких виплат чи компенсацій для підозрюваних та обвинувачених нормами кримінально-процесуального чи іншого законодавства не передбачено. Тому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити в частині невирішених позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 18 та 19 березня 2015 року комісією Ківерцівського районного суду Волинської області із контролю за додержанням трудової дисципліни у складі виконуючого обов'язки керівника апарату Некритюк В.О., старшого секретаря суду Шевченко Л.П. та помічника судді Дідух О.В. було складено акти про відсутність судді ОСОБА_1 в зазначені дні на робочому місці із невідомих причин, на підставі чого та у відповідності до ст.139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) головою Ківерцівського районного суду Волинської області були видані накази щодо з'ясування причин, якими голову комісії було зобов'язано з'ясувати причини неявки судді ОСОБА_1 на роботу, відібрати пояснення та проставити відповідне умовне позначення, яке відображатиме причину відсутності в табелі обліку робочого часу цього суду за березень 2015 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що суддя Ківерцівського районного суду Волинської області 18.03.2015 р. перебував у Вищому адміністративному суді України на розгляді справи за його адміністративним позовом до Ківерцівського районного суду Волинської області, ТУ ДСА у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а 19.03.2015 р. на засіданні Млинівського районного суду Рівненської області при розгляді кримінальної справи в якості обвинуваченого.

У зв'язку з наведеними вище, причинами відсутності на робочому місці, у табелі робочого часу йому було проставлено за вказані дати відмітку «І» - інша причина неявки, а тому на підставі відомостей табеля обліку робочого часу, актів комісії Ківерцівського районного суду Волинської області із контролю за додержанням трудової дисципліни та наказу голови суду, ТУ ДСА у Волинській області судді ОСОБА_1 суддівська винагорода за 18 та 19 березня 2015 року у сумі 1 972,00 грн. не нараховувалася.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що видаючи оскаржувані накази, якими було зобов'язано голову комісії із контролю за додержанням трудової дисципліни з'ясувати причини неявки судді ОСОБА_1 на роботу, відібрати письмове пояснення та проставити відповідне умовне позначення, яке відображатиме причину відсутності в табелі обліку робочого часу Ківерцівського районного суду Волинської області за березень 2015 року, голова цього суду діяв в межах наданих йому повноважень. Крім того, оскаржувані накази не порушують прав позивача, а носять зобов'язальний характер для голови комісії із контролю за додержанням трудової дисципліни Некритюк В.О. щодо з'ясування причини неявки судді ОСОБА_1 на роботі. Щодо не врахування та невиплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1, то суд відмову в задоволенні цієї вимоги мотивував тим, що у відповідності до ст. 91 КАС України компенсація за втрачений заробіток сплачується іншою стороною у справі у разі задоволення адміністративного позову, а підприємства установи, організації, де працює сторона чи її представник, не зобов'язані виплачувати їм заробітну плату за час, який пов'язаний з участю у судовому процесі. Крім того, кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає право обвинуваченому на одержання середнього заробітку за місцем роботи за час втрачений на виклик до судових органів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог стосовно визнання протиправними наказів голови Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.03.2015 р. та 19.03.2015 р. та стягнення ТУ ДСА у Волинській області та Ківерцівського районного суду Волинської області 1 972,00 грн., вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, проте приходить до висновку про зміну судового рішення у зв'язку з не вирішенням позовної вимоги про визнання протиправними актів від 18 та 19 березня 2015 року, складених працівниками Ківерцівського районного суду Волинської області про відсутність позивача на робочому місці, з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, складанню актів комісією Ківерцівського районного суду Волинської області із контролю за додержанням трудової дисципліни та видачі оскаржуваних наказів, передували службові записки виконуючого обов'язки керівника апарату Ківерцівського районного суду Волинської області Некритюк В.О. голові суду про відсутність судді ОСОБА_1

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Таким чином, даючи правову оцінку встановленим судом першої інстанції обставинам справи та з урахуванням вказаної норми, колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними наказів.

Щодо вирішення судом першої інстанції позовної вимоги про стягнення суми коштів в розмірі 1 972,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Як вірно вказав суд першої інстанції, у відповідності до зазначених норм нараховується та виплачується суддівська винагорода, передбачена статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто за виконану роботу до встановлених норм праці (норми часу).

Як зазначалось вище, суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1 був відсутній на роботі 18 та 19 березня 2015 року, а перебував 18.03.2015 р. на розгляді адміністративної справи у Вищому адміністративному суді України, де він є стороною у справі, а 19.03.2015 р. перебував у Млинівському районному суді Рівненської області на розгляді кримінальної справи в якості обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що за відсутності судді на робочому місці та перебування його в судових органах середній заробіток йому не виплачується та зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 3 статті 87 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

Згідно ч.2 ст.91 цього Кодексу, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому частиною першої цієї статті передбачено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Таким чином, компенсація за втрачений заробіток сплачується іншою стороною у справі, в межах справи, яка перебуває в провадженні суду, у разі задоволення адміністративного позову, а підприємства установи, організації де працює сторона чи її представник, не зобов'язані виплачувати їм заробітну плату за час, який пов'язаний з участю у судовому процесі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що сама по собі наявність судової повістки не свідчить про присутність особи при розгляді справи.

Слід також звернути увагу на те, що позивач як на підставу заявленої вимоги про стягнення коштів посилається на ст. 91 КАС України, при цьому просить їх стягнути в межах розгляду справ в порядку адміністративного та кримінального проваджень.

Згідно п.17 ч.3 ст.42 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений має право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися.

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає право обвинуваченому на одержання середнього заробітку за місцем роботи за час витрачений на виклик до судових органів.

Таке право на відшкодування середнього заробітку та інших грошових доходів в обвинуваченого за рахунок коштів державного бюджету наступає у разі, якщо підозра обвинувачення не підтвердилася відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправними наказів голови Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.03.2015 р. та 19.03.2015 р. та стягнення ТУ ДСА у Волинській області та Ківерцівського районного суду Волинської області 1 972,00 грн. є законною, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

Проте, судом першої інстанції не була вирішена вимога позивача про визнання протиправними актів від 18 та 19 березня 2015 року, складених працівниками Ківерцівського районного суду Волинської області про відсутність позивача на робочому місці.

Вирішуючи вказану вимогу позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначалось вище, складанню актів комісією Ківерцівського районного суду Волинської області із контролю за додержанням трудової дисципліни та видачі оскаржуваних наказів, передували службові записки виконуючого обов'язки керівника апарату Ківерцівського районного суду Волинської області Некритюк В.О. голові суду про відсутність судді ОСОБА_1

При цьому, з копії актів, які містяться в матеріалах справи слідує, що такі були складені у відповідності до наказу голови суду № 01-07.02 від 02.01.2014 р. «Про комісію із контролю за додержанням трудової дисципліни Ківерцівського районного суду».

Згідно ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пункт 1 частини 2 цієї статті, серед інших, до юрисдикції адміністративних судів, відносить, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У даній справі акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявленого порушення трудового законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам його складання, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта владних повноважень та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 цього Кодексу, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог трудового законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

За таких обставин, вимога позивача про визнання протиправними актів від 18 та 19 березня 2015 року, складених працівниками Ківерцівського районного суду Волинської області про відсутність позивача на робочому місці не підлягає до задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення слід змінити в частині не вирішення позовної вимоги про визнання протиправними актів від 18 та 19 березня 2015 року, складених працівниками Ківерцівського районного суду Волинської області про відсутність позивача на робочому місці та прийняти в цій частині своє рішення про відмову у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 201, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року по справі № 803/1185/15-а змінити в частині не вирішення позовної вимоги про визнання протиправними актів від 18 та 19 березня 2015 року, складених працівниками Ківерцівського районного суду Волинської області, прийнявши в цій частині постанову про відмову в задоволенні цієї вимоги.

В решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року по справі № 803/1185/15-а залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П.Нос

Повний текст постанова виготовлений та підписаний 06.10.2015 р.