Справа № 2а-10133/12/1370
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р. Справа № 876/14744/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України та ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року в справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про зобовязання виконати вимоги припису, -

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2012 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про зобовязання відповідача виконати вимоги припису № 3/5-ю від 26 червня 2012 року, а саме демонтувати самочинно проведену прибудову до житлового будинку на вул. Ковальській, 7 в м. Дрогобичі Львівської області.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що відповідач здійснює самовільне будівництво без дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області. Також зазначено, що приписи інспекції ДАБК у Львівській області ФОП ОСОБА_2 виконані не були.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2013 в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що чинним законодавством України позивачу не надано права звертатися до суду із позовами про спонукання до вчинення приписів, зокрема і приписів про демонтаж будівель та споруд, зведених самочинно.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та третьою особою ОСОБА_1, подано апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду, в яких висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

На підставі ст. 55 КАС України судом апеляційної інстанції проведено заміну позивача Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їхнього задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 14 липня 2011 року позивачем було проведено перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства з реконструкції квартири АДРЕСА_1 та встановлено, що відповідачем на земельній ділянці, що належить до земель міста, здійснено прибудову до житлового будинку по вул. Ковальській, 7 у м. Дрогобичі, в якій було влаштовано магазин, без введення прибудови в експлуатацію, що є порушенням п.10 ст.1 Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування».

За результатами перевірки було складено акт № 3/28 від 14 липня 2011 року, протокол № 3/2 від 14 липня 2011 року, припис № 3/64-ю від 15 липня 2011 року про зупинення експлуатації магазину «Оптика» по вул. Ковальська, 7 в м. Дрогобич до прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту. Також на відповідача було накладено штраф.

08 вересня 2011 року позивачем проведено перевірку виконання припису № 3/64-ю від 15 липня 2011 року, якою встановлено, що він не виконаний (тобто позивачем не припинено експлуатації об'єкта будівництва не введеного в експлуатацію).

За результатами перевірки було складено акт № 3/5-ю від 08 вересня 2011 року, протокол № 3/1 від 08 вересня 2011 року та припис № 3/6-ю від 08 вересня 2011 року про зупинення експлуатації магазину «Оптика» по вул. Ковальська, 7 в м. Дрогобич до прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту. У той же час, на відповідача було накладено штраф.

21 грудня 2011 року позивачем було проведено перевірку виконання вимог припису № 3/6-ю від 08 вересня 2011 року та встановлено, що він виконується (експлуатація об'єкта будівництва припинена), про що складено акт від 21 грудня 2011 року.

29 червня 2012 року позивачем було проведено комісійну перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства з реконструкції квартири АДРЕСА_2, якою встановлено невиконання припису № 3/6-ю від 08 вересня 2011 року про припинення експлуатації магазину «Оптика» по вул. Ковальська, 7 в м. Дрогобич, що є порушенням ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

За результатами перевірки було складено акт від 26 червня 2012 року, протокол від 26 червня 2012 року та винесено припис № 3/5-ю від 26 червня 2012 року. Також на відповідача було накладено штраф.

Приписом № 3/5-ю від 26 червня 2012 року Інспекцією ДАБК у Львівській області було винесено обов'язкову вимогу до відповідача щодо проведення демонтажу самочинно проведеної прибудови по вул. Ковальскій, 7 в м. Дрогобич.

24 жовтня 2012 року позивачем було проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 3/5-ю від 26 червня 2012 року про демонтаж самочинно проведеної прибудови. За результатами перевірки позивачем встановлено, що вимога припису про демонтаж не виконана, про що було складено акт від 24 жовтня 2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що знесення самочинного будівництва відбувається на підставі рішення суду за відповідним позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю до особи, якою здійснено самочинне будівництво, відтак, суд не вправі прийняти рішення про знесення самочинного будівництва за адміністративним позовом про зобов'язання відповідача виконати припис.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Вказана правова норма визначає вичерпний перелік приписів, які можуть видаватись Інспекціями, серед яких не значиться припис про демонтаж об'єкту.

Тобто, у відповідача немає прав, повноважень та компетенції щодо видачі припису про демонтаж прибудови, а лише є повноваження щодо видачі припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Таким чином, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» чітко визначено, що лише після невиконання припису, відповідач має право звернутись до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта.

При цьому, Інспекція повинна надати докази того, що будівельні роботи, виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а з огляду на приписи Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надати також докази неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм.

Однак, позивачем не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження вищезазначених обставин.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року в справі № 2а-10133/12/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_3

Ухвалу складено в повному обсязі 29 вересня 2015 року.