Справа № 814/4129/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2015 р. м. Київ К/800/61805/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представника позивача Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Корінець Ю.О., Потьомкіної Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Єланецького районного центру зайнятості на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2014 року у справі за позовом Єланецького районного центру зайнятості до ОСОБА_6 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року Єланецький районний центр зайнятості пред'явив позов до ОСОБА_6 про стягнення з відповідача на користь Єланецького районного центру зайнятості незаконно виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 1806,24 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2014 року, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Єланецький районний центр зайнятості, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, змінити рішення суду апеляційної інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 29 січня 2007 року ОСОБА_6 звернулася до районного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. Наказом від 05 лютого 2007 року відповідачу був наданий статус безробітної.

З 05 лютого 2007 року по 30 січня 2008 року відповідач отримала допомогу по безробіттю в сумі 1 806,24 грн.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_6 отримувала допомогу по безробіттю також у 2011-2012 роках.

В результаті перевірки інформації, що надійшла від управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області, позивач встановив, що в період виплати допомоги по безробіттю відповідач отримувала компенсацію за надання соціальних послуг особі похилого віку.

31 липня 2013 року Єланецьким районним центром зайнятості направлено відповідачу претензійний лист № 8.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач був зобов'язаний і мав можливості своєчасно (до 12 травня 2008 року - дата зняття відповідача з обліку) встановити той факт, що ОСОБА_6 отримувала компенсацію за надання соціальних послуг особі похилого віку, відповідно, припинити виплату допомоги по безробіттю або провести розслідування, як це передбачено Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2009 року

№ 7-1, скласти передбачені Порядком документи і, у випадку відмови відповідача повернути незаконно отримані кошти, звернутися до суду з адміністративним позовом в порядку і строки, що передбачались Кодексом адміністративного судочинства України станом на час виникнення спірних відносин.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Миколаївського окружного адміністративного суду 31 жовтня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із висновком судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, не послався на будь-яку норму матеріального чи процесуального права, яка була б підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, судом не досліджено і не надано оцінку листу управління Пенсійного фонду України, зі змісту якого позивачу стало відомо, що в період виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_6 одночасно отримувала компенсацію за надання соціальних послуг особам похилого віку.

Суд апеляційної інстанції на зазначені обставини справи уваги не звернув, недоліків рішення суду першої інстанції не усунув та залишив постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій не вжито всіх передбачених законом заходів, необхідних для повного і всебічного з'ясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так як судами першої та апеляційної інстанцій не було вжито всіх передбачених законом заходів, необхідних для повного і всебічного з'ясування всіх обставин у справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і винести законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Єланецького районного центру зайнятості задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: