Справа № 12741/11/2070
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

17 листопада 2011 р. справа №2а-12741/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Старосєльцевої О.В.,

суддів - Кухар М.Д., Сліденка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Чубукіної М.В.,

представників

позивача - ОСОБА_1,

відповідача, ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова - ОСОБА_2,

відповідача, ДПА України - ОСОБА_3,

відповідача, Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Харківської міської ради - ОСОБА_4,

представника третьої особи -ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш" до ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова, ДПА України, Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Харківської міської ради, третя особа - УДППЗ "Укрпошта" про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому (з урахуванням уточнення позовних вимог) просив:

- визнати незаконними дії відповідача, Департаменту державної реєстрації юридичних та фізичних осіб - підприємців Харківської міської ради про внесення до єдиного державного реєстру запису про відсутність за адресою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш" та скасувати запис № 0021394 від 15.09.2011 року;

- скасувати рішення № 562 від 20 вересня 2011 р. відповідача, Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш", ;

- зобов'язати відповідача, Державну податкову інспекцію в Дзержинському районі м. Харкова та відповідача, Державну податкову адміністрацію України поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш", , як платника податку на додану вартість з моменту анулювання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

В спірних правовідносинах податковий орган не мав визначених законом підстав для прийняття рішення про анулювання реєстрації ТОВ як платника ПДВ, так як товариство постійно знаходиться за адресою згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. В судовому засіданні представник позивач підтримав доводи і вимоги поданого позову, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Державна податкова інспекція у Дзержинському районі міста Харкова з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив наступне. Згідно з отриманою від державного реєстратора інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців був наявний запис про відсутність Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш" за місцезнаходженням. Відтак, спірне рішення ДПІ про анулювання реєстрації ТОВ в якості платника ПДВ є правомірним. В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи і вимоги заперечень проти позову, просив суд ухвалити рішення про відмову в позові.

Представник Державної податкової адміністрації України в судовому засіданні проти позову заперечував, вважав доводи, які викладені в позовній заяві необґрунтованими, а позовну заяву безпідставною. Враховуючи, що підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ НВП «Укренергомаш»є повідомлення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Харківської міської ради про відсутність юридичної особи за адресою №866 від 06.09.11 р., ДПА доходить до висновку про правомірність дій по анулюванню реєстрації платника ПДВ та зазначає, що ДПА вжито всі дії, які передбачені нормами Податкового кодексу України та Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 22 грудня 2010 року.

Протокольною ухвалою суду від 17.11.11 до участі у справі було залучено Українське державне підприємство поштового зв'язу "Укрпошта" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача. В судовому засіданні представник третьої особи при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш" пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу субєкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з ідентифікаційним кодом 33068343, знаходиться на обліку як платник податків, зборів (обовязкових платежів) в ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова.

Згідно з рішенням ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова №562 від 20.09.2011р. була анульована реєстрація Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш" в якості платника податку на додану вартість.

Як зясовано судом, правовою підставою для винесення спірного рішення відповідач указав абз. ж п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України, а фактичною підставою слугував висновок ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова про відсутність платника податків за місцезнаходженням.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку субєкта владних повноважень і винесеного на підставі цього висновку спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з такого.

Правовідносини з приводу анулювання реєстрації особи як платника ПДВ унормовані ст.184 Податкового кодексу України, відповідно до п.п. жп.184.1 якого реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Процедура здійснення субєктом владних повноважень анулювання реєстрації особи як платника ПДВ деталізована Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010р. №978, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2010р. за №1400/18695; далі за текстом - Положення №978).

Відповідно до п.5.2.4 п.5.2 розділу V Положення №978 рішення про анулювання реєстрації за ініціативою податкового органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей), а саме: повідомлення державного реєстратора, відомості з Єдиного державного реєстру щодо наявності запису про відсутність юридичної особи або фізичної особи - підприємця за місцезнаходженням (місцем проживання) або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу (підстава - підпункт "ж" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу).

Правила внесення державним реєстратором змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців визначені приписами ст.19 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Так, відповідно до абз.2 ч.12 ст.19 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців у разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати рекомендованим листом протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Як визначено ч.14 ст.19 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу (абз.1 ч.14 ст.19); якщо державному реєстратору повернуто рекомендованого листа, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням (абз.2 ч.1 ст.19).

З положень наведених норм закону слідує, що достовірність документів, котрі подаються органом державної податкової служби України до державного реєстратора з питання перебування платника податків за місцезнаходженням будь-якій перевірці з боку державного реєстратора не підлягає.

Таким чином, реєстраційна дія, що була вчинена державним реєстратором на підставі отриманого від податкового органу документу, який має дефект змісту та походження, не може мати юридичного значення.

Розглядаючи справу, суд вважає за потрібне взяти до уваги приписи Порядку обліку платників податків і зборів (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010р. №979, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010р. за №1439/18734; далі за текстом Порядок №979).

Підпунктом 12.2 розділу XII Порядку №979 передбачено, що підрозділи органу державної податкової служби: стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкові декларації (звіти, розрахунки), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками органів державної податкової служби здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд зауважує на відсутності доказів прийняття податковим органом відносно позивача у спірних правовідносинах рішення про визначення суми грошових зобовязань, відсутності доказів наявності у позивача податкового боргу перед Державним бюджетом України, відсутності доказів подання позивачем документів обовязкової податкової звітності у 2011р. не у передбачені законом строки.

Отже, підстав для перевірки місцезнаходження позивача відповідно до п.п. 12.2 розділу XII Порядку №979 податковий орган не мав.

Згідно з п.п. 12.3 розділу XII Порядку №979 у разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, направленого органом державної податкової служби, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання), замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта. Акт перевірки місцезнаходження платника податків або довідка про неможливість вручення документа платнику податків не складається працівниками органів державної податкової служби, якщо до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність платника податків за місцезнаходженням.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду відповідачем не подано до суду фактичних даних, які б засвідчували неможливість вручення ТОВ будь-якого документа.

Відповідно до п.12.4 розділу XII Порядку №979 щодо кожного платника податків, щодо якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ органу державної податкової служби, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за формою, що затверджується центральним органом державної податкової служби. До Єдиного банку даних юридичних осіб та Реєстру самозайнятих осіб вносяться дані про подання запиту.

В силу приписів п.12.5 розділу XII Порядку №979 якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. N 18-ОПП (додаток 21) для вжиття заходів, передбачених частиною восьмою статті 19 Закону. Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про направлення такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. №19-ОПП (додаток 22).

Судом в ході розгляду справи встановлено, підтверджено матеріалами справи та визнано представником відповідача, що процедура перевірки наявності платника за місцезнаходженням була розпочата ДПІ складанням акту від 14.10.2011р. №4795/15211/33068343 Про встановлення місцезнаходження підприємства за юридичною адресою. Оглянувши вказаний акт, суд зауважує на відсутності в даному документі викладення взагалі будь-яких обставин, котрі визначені Порядком №979 як підстави для проведення перевірки податковим органом місцезнаходження платника податків. Отже, оглянутий акт має явні та суттєві дефекти змісту та походження, що однозначно нівелює юридичну силу оглянутого документа.

Доказів вжиття підрозділами податкової міліції належних та достатніх заходів на підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням або виявлення підрозділами податкової міліції невідповідності фактичного місцезнаходження платника податків відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідачем до матеріалів справи не подано, а відтак, слід дійти до висновку про неправомірність складання податковим органом та направлення до державного реєстратора повідомлення за формою №18-ОПП.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеному конституційному припису кореспондують норми ч.3 ст.70 КАС України, де указано, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Оскільки за матеріалами справи у спірних правовідносинах обставини стосовно наявності платника податків за місцезнаходженням були встановлені податковим органом з порушеннями закону, а в силу норм Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців державний реєстратор не наділений законодавцем компетенцією на перевірку підставності, достовірності, правильності складання податковим органом повідомлення за формою №18 ОПП, то вчинена державним реєстратором реєстраційна дія не може слугувати легітимною підставою для прийняття податковим органом рішення про анулювання реєстрації особи в якості платника податків через дефекти в підставах та змісті документів, що були складені відповідачем.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач не подав до суду доказів правомірності прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість та не навів належних доводів на підтвердження обґрунтованості такого рішення.

Таким чином, вимога позивача про скасування спірного рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ визнається судом обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

При цьому, суд бере до уваги, що дії податкового органу по винесенню спірного рішення технічно опосередковують процедуру створення правового акту індивідуальної дії, а відтак, вимога про скасування рішення суб'єкта владних повноважень поглинає собою вимогу про визнання незаконними дій суб"єкта владних повноважень по винесенню такого рішення.

Розглядаючи справу в частині вимог до Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців виконавчого комітету Харківської міської ради, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Відповідно до ч.ч.11, 12, 13,14 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі передбачена відповідна процедура:

- юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу (ч.11 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»);

- у разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов"язаний надіслати рекомендованим листом протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки (ч. 12 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»);

- Державний реєстратор залишає реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу без розгляду, про що повідомляє заявника у випадках, передбачених частиною шостою цієї статті, та у порядку, встановленому частиною сьомою цієї статті (ч.13 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»);

- у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Якщо державному реєстратору повернуто рекомендованого листа, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням (ч.14 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»).

З положень наведених норм закону слідує, що запис про непідтвердження відомостей про юридичну особу може бути внесений державним реєстратором лише у разі ненадходження від юридичної особи реєстраційної картки протягом місяця від дати отримання повідомлення державного реєстратора, а запис про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням - у разі повернення рекомендованого листа.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що у спірних правовідносинах відповідний лист з рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення державним реєстратором на адресу позивача не надсилався.

При цьому, судом достеменно встановлено, що повідомлення про підтвердження було складено державним реєстратором 09.09.2011р., направлено на адресу позивача поштою 10.09.2011р., відправлено установою поштового зв'язку за місцезнаходженням позивача на адресу установи поштового зв'язку за місцезнаходженням державного реєстратора 13.09.2011р., що зі слів представника УДП поштового зв"язку "Укрпошта" явно суперечить положенням п.116 "Правил надання послуг поштового зв'язку" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, згідно якого у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Отже, повідомлення про підтвердження місцезнаходження не могло бути повернуто до державного реєстратора раніше 10.10.2011р., що в силу вимог ч.3 ст.2 КАС України мало бути обов'язково взято до уваги державним реєстратором як суб'єктом владних повноважень при реалізації владної управлінської функції у спірних правовідносинах, так як приписи "Правил надання послуг поштового зв'язку" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270 мають офіційно оприлюднений характер.

Втім, запис про відсутність позивача за місцезнаходженням було внесено Департаментом державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради 15.09.2011р., тобто до закінчення строку на отримання поштової кореспонденції, визначеного Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270 .

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У спірних правовідносинах відповідач, Департамент державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осібпідприємців Харківської міської ради не забезпечив дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України і вчинив спірний запис до настання визначеного законом строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач, Департамент державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осібпідприємців Харківської міської ради не подав до суду доказів правомірності спірних дій та спірного запису, не спростував обґрунтованості доводів позивача.

За таких обставин, вимоги позивача до Департаменту державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осібпідприємців Харківської міської ради підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір стосовно зобовязання поновити реєстрацію особи як платника ПДВ, суд відзначає, що нормами Податкового кодексу України правовідносини, які складаються з приводу даного питання, не врегульовані.

Разом з тим, суд бере до уваги, що згідно з п.6.2 розділу V Положення №978 підставою для внесення до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою податкового органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення податкового органу про відміну анулювання реєстрації та скасування свого рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляються до центрального органу державної податкової служби для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру (абз.1 п.6.2 розділу V); рішення податкового органу про відміну анулювання реєстрації та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ викладається з описом ситуації, посиланням на Кодекс, зазначенням мотивів та обґрунтувань прийняття такого рішення, оформляється на бланку та підписується керівником такого органу чи особою, яка виконує його обов'язки (абз.2 п.6.2 розділу V).

З приписів наведеної норми Положення №978 в кореспонденції з приписами п.п.4-6 розділу ІІ Положення №978 слідує, що поновлення реєстрації субєкта права як платника податку на додану вартість здійснюється органом державної податкової служби України, де така особа знаходилась на обліку в якості платника податку на додану вартість шляхом виконання обовязку по направленню рішення суду, яке набрало законної сили, до ДПС України.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог стосовно ДПА України, оскільки даний субєкт права не є учасником спірних правовідносин, до прийняття спірного рішення, внаслідок виконання якого настали юридичні наслідки у вигляді втрати особою статусу платника ПДВ, не причетний, прав та охоронюваних законом інтересів позивача як платника ПДВ не порушував, вимога до даного суб"єкта владних повноважень заявлена позивачем передчасно.

В ході судового розгляду справи відповідачами, які є субєктами владних повноважень, не доведено правомірності мотивів прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ та правомірності вчинення дій по внесенню до реєстру спірного запису про відсутність за місцезнаходженням і за правилами ч.2 ст.71 КАС України не подано доказів необґрунтованості вимог позивача.

Оскільки судом встановлений факт порушення прав позивача у спірних правовідносинах з боку відповідачів - ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова та Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців виконавчого комітету Харківської міської ради, то поданий позов належить задовольнити частково.

Розподіл судових витрат по справі має бути проведений за правилами ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш" до ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова, ДПА України, Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Харківської міської ради, третя особа - УДППЗ "Укрпошта" про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії Департаменту державної реєстрації юридичних та фізичних осіб - підприємців Харківської міської ради про внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш" та скасувати запис № 0021394 від 15.09.2011 року .

3. Скасувати рішення № 562 від 20 вересня 2011р. Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш", .

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі міста Харкова поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Укренергомаш", , як платника податку на додану вартість, з моменту анулювання.

5. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

6.Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

7.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 22.11.2011 року.

Головуючий суддя О.В. Старосєльцева

Судді М.Д. Кухар

ОСОБА_6