Справа № 130/2071/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/2071/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Саландяк О.Я.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

06 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Бабієць Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання протиправним та скасування, зобов'язання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду у м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання протиправним та скасування, зобов'язання призначити пенсію.

Відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Представники відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції позивач вказала на те, що з 10 січня 1986 року по 07 квітня 1997 року, тобто понад 11 років, вона працювала пресувальником виробів із пластмаси цеху пластмас (№12) на ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, і відповідно до п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на пільгову пенсію.

12 травня 2015 року позивачка звернулась з заявою до управління Пенсійного фонду у м. Жмеринці та Жмеринському районі про призначення пенсії на пільгових умовах

Однак, за результатами розгляду заяви комісією по розгляду спірних питань пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України управління Пенсійного фонду у м. Жмеринці та Жмеринському районі прийняла рішення №9 від 25.05.2015 року про відмову в призначенні пенсії у зв'язку з ненаданням всіх необхідних документів. Період роботи на посаді пресувальника виробів із пластмаси з 22 серпня 1992 року по 07 квітня 1997 року Комісія не включила до стажу, що дає право на пільгову пенсію, через не підтвердження факту проведення атестації даного робочого місця.

Позивач просила визнати такі дії відповідача неправомірними і зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію, період роботи з 10 січня 1986 року по 07 квітня 1997 року у ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" пресувальником виробів із пластмас та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 і відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 12 травня 2015 року, допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць та стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а відтак позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволені адміністративного позову з тих підстав, що відсутні документи про атестацію робочого місця. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, Відповідно до п. "б" ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із п. "а" ч. 1 ст. 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 р. №1173, Списку N 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 р. №10, Списку № 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162; Списку №2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36, що діяли на період роботи позивача, посади молодшого медичного персоналу відносяться до переліку посад, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Разом з тим, як встановлено судом та підтвердилось з матеріалів справи факт зайнятості позивача на обробці пластмасових виробів в цеху № 12 ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" з 10 січня 1986 року по 07 квітня 1997 року підтверджений копією трудової книжки позивача, архівними довідками, підстав не брати до уваги які у суду немає. Ці докази суд у відповідності із ст.ст. 58, 59 ЦПК України вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Також, вказане підтверджується показами ОСОБА_4, яка працює начальником відділу державної експертизи умов праці головним державним експертом з умов праці Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, яка в суді першої інстанції пояснила, що до її посадових обов'язків входить відслідковування та перевірка умов праці на підприємствах із шкідливими умовами праці, що дають право на застосування Списків №1 та №2. В даному випадку по "Жмеринському заводу Сектор" вона пам'ятає, що в 1996 році наказом по підприємству № 211 було затверджено результати атестації робочих місць. За результатами проведеної атестації посада пресувальника виробів з пластмас була включена до переліку професій працівники, яких мають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2. А враховуючи те, що характер роботи позивачки до 21.08.1992 р., за діючим на той час законодавством, не потребував проведення атестації робочих місць, цей період автоматично включено до пільгового стажу. Вперше атестація на підприємстві була проведена у 1996 році, а оскільки відповідно до Порядку застосування Списків N 1 і N 2 результати проведеної атестації застосовуються на період у п'ять років до її проведення та п'ять років після, вважає, що позивачка може мати право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2. Оглянувши ксерокопію наказу директора №211 від 19.08.1996 р. за результатами атестації робочих місць на заводі затверджено Списки робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, що наданий позивачкою вказала, що це саме той наказ, який нею неодноразово оглядався і стосовно інших працівників, на ньому містяться печатки ГУ ПСЗН, (попередня назва Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації) та даний наказ брався до уваги відповідачем при призначенні пенсій, засвідчені його копії містяться в інших пенсійних справах, а сам наказ невідомо де, оскільки підприємство визнане банкрутом.

Щодо посилань відповідача на відсутність проведеної атестації на підприємстві, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до змісту наказу Міністерства праці та соціальної політики України „Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 383 від 18 листопада 2005 року, якщо атестацію робочих місць проведено до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період роботи, що передує даті видання наказу про атестацію, а також період впродовж 5 років після вперше проведеної атестації. Якщо атестація вперше проведена після 21 серпня 1997 року, в разі підтвердження зазначеного права до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період, що передує даті видання наказу про її результати.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком.

А тому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на непроведення атестації робочих місць, оскільки дана обставина не може бути підставою для не включення періоду роботи до пільгового стажу.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до рішення №9 від 25.05.2015 року комісія по розгляду спірних питань пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України управління Пенсійного фонду у м. Жмеринці та Жмеринському районі прийняла рішення про зарахування період роботи з 10.01.1986 року по 21.08.1992 року до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №2.

А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів приходить до висновку, що рішення №9 від 25.05.2015 року комісії по розгляду спірних питань пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України управління Пенсійного фонду у м. Жмеринці та Жмеринському районі підлягає частковому скасуванні, а саме в частині не зарахування періоду роботи з 22.08.1992 року по 07.04.1997 року до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №2.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення: є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання протиправним та скасування, зобов'язання призначити пенсію скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії №9 від 25.05.2015 року управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області в частині не зарахування періоду роботи ОСОБА_2 у ВАТ "Жмеринський завод Сектор" пресувальником виробів з пластмас з 22.08.1992 року по 07.04.1997 року до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №2.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи у ВАТ "Жмеринський завод Сектор" пресувальником виробів з пластмас з 22.08.1992 року по 07 квітня 1997 року та призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах згідно з п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 12 травня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2 36,54 гривень сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.