Справа № 826/11824/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом

Приватного підприємства "Експлуатуюча компанія"

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне підприємство «Експлуатуюча компанія» з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.04.2015 року № Ю-3469-25;

- зобов’язати відповідача в ІС «Податковий блок» на картці особового рахунку позивача відобразити суму нарахування зобов’язання по сплаті ЄСВ за січень 2015 року, відповідно до вірної послідовності подачі звітів, а саме уточнюючого звіту – у розмірі 23 949,16 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у зв’язку виявленням допущених помилок у направленому до ДПІ звіті про нарахування ЄСВ за січень 2015 році, позивачем того ж дня сформовано і направлено до ДПІ уточнюючий звіт із задекларованою сумою ЄСВ у розмірі 23 949,16 грн., яка була самостійно сплачена позивачем. У той же час, як зазначає позивач, ДПІ, не врахувавши уточнюючого звіту позивача, сформувала та направила позивачу вимогу про сплату боргу, яка ґрунтується на несвоєчасності сплати ЄСВ відповідно до попереднього звіту.

Відтак, позивач вважає, що підстав для прийняття оскаржуваної вимоги не було.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у зв’язку із наявністю у позивача недоїмки за базою даних ІС «Податковий блок» в автоматичному режимі було сформовано спірну вимогу, а відтак підстав для її скасування відповідач не вбачає.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

В повідомленні про доставку вказаного звіту в поштову скриньку ДФС України зазначена дата 19.02.2015 р. та час 16 годин 12 хвилин 43 секунди. У квитанції № 1 про прийняття звіту для подальшого опрацювання зазначена дата 19.02.2015 р. та час 20 годин 05 хвилин 37 секунд, у квитанції № 2 про реєстрацію звіту в Реєстрі застрахованих осіб зазначена дата 19.02.2015 р. та час 20 годин 12 хвилини 31 секунд.

У повідомленні про доставку звітності в поштову скриньку ДФС України зазначена дата 19.02.2015 р. та час 18 годин 35 хвилин 09 секунд. Однак, у квитанції № 1 про прийняття Уточненого звіту для подальшого опрацювання зазначена дата 19.02.2015 р. та час 19 годин 34 хвилини 44 секунди, а у квитанції № 2 про реєстрацію Уточненого звіту в Реєстрі застрахованих осіб зазначена дата 19.02.2015 р. та час 19 годин 42 хвилини 56 секунд.).

Тобто, з наведеного вбачається, що з незалежних від позивача причин Уточнений звіт був прийнятий та оброблений ДПІ першим, а Первинний звіт з помилками останнім.

Судом встановлено, що позивачем було самостійно сплачено суму нарахованого згідно Уточненого звіту ЄСВ у розмірі 23 949,16 грн. Наведене підтверджується карткою особового рахунку та визнається відповідачем.

Разом з тим, 01.04.2015 року ДПІ сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-3469-25, відповідно до якої ПП «Експлуатуюча компанія» зобов’язано сплатити борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 273,39 грн.

Вирішуючи спір по суті, виходить з наступного.

Так, відповідно до п/п 16.1.3. Податкового кодексу України (далі – ПК України) (в редакції на час виникнення спірних відносин) платник податків зобов'язаний, крім іншого, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 49.1 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 49.3 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Порядок внесення змін до податкової звітності регулюється статтею 50 ПК України.

Пунктом 50.1. вказаної статті визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Пунктом 54.1. статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

В даному випадку судом встановлено, що у зв’язку виявленням допущених помилок у направленому звіті про суми нарахованої заробітної плати та суми нарахованого ЄСВ за січень 2015 року ПП «Експлуатуюча компанія» у встановлені строки було сформовано та направлено до ДПІ новий (Уточнюючий) звіт, у якому задекларовано суму ЄСВ, що підлягає сплаті у розмірі 23 949,16 грн.

У той же час, вказаний звіт не був прийнятий ДПІ до уваги у зв’язку із його надходженням з технічних причин до ДПІ першим, а відтак нарахування у картці особового рахунку платника проводилися згідно помилкового первинного звіту із сумою ЄСВ 39 362,98 грн., який надійшов до ДПІ пізніше та був сприйнятий відповідачем як уточнюючий. Наведене із стало підставою для утворення недоїмки зі сплати ЄСВ та прийняттям оскаржуваної вимоги про сплату боргу.

В контексті наведеного суд зазначає, що технічні особливості роботи засобів електронного зв'язку, які з незалежних від позивача причин призвели до вказаних обставин, не можуть слугувати підставою для донарахування позивачу грошових зобов’язань зі сплати ЄСВ, з огляду на що, законних підстав для формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.04.2015 року № Ю-3469-25 суд не вбачає.

При цьому суд враховує, що позивачем було самостійно сплачено суму нарахованого згідно уточненого звіту ЄСВ у розмірі 23 949,16 грн.

Відповідачем не спростовано наведеного та не доведено зворотного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «Експлуатуюча компанія» - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.04.2015 року № Ю-3469-25.

3. Зобов’язати ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві у базі «Аналітична система» ІС «Податковий блок» в картці особового рахунку ПП «Експлуатуюча компанія» відобразити показники уточнюючого звіту про суму нарахованого ЄСВ за січень 2015 року - у розмірі 23 949,16 грн.

4. Стягнути на користь Приватного підприємства "Експлуатуюча компанія" (код ЄДРПОУ 33603732) судовий збір у розмірі 255 (двісті п"ятдесят п"ять) грн. 78 коп. за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева