Справа № 805/3457/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 р. Справа №805/3457/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 11 год. 05 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

при секретарі Кочетові В.К.,

за участю

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача ОСОБА_2 (за договором),

представника відповідача 1 не зявився,

представника відповідача 2 не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 1), Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2) про спонукання видати наказ про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день винесення судового рішення, спонукання перерахувати строк вислуги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про спонукання видати наказ про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день винесення судового рішення, спонукання перерахувати строк вислуги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року в якості другого відповідача до участі у справі залучено Краснолиманський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказами МВС України від 11.08.2014 року №879 та від 26.08.2014 року №1667о/с у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ його звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2015 року по справі №808/7406/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними наказів про звільнення задоволені у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667о/с від 26.08.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника міського відділу начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Позивач зазначив, що з 23.06.2015 року рішення, яким визнано протиправними та скасовано накази МВС України про його звільнення вступило в законну силу.

Отримавши копії вищезазначених рішень позивач направив заяву на імя начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про його поновлення на займаній посаді, проте листом від 26.07.215 року №10-р/1291 за підписом начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області останньому відмовлено у поновленні на посаді.

Таким чином, позивач вважає, що діючим законодавством передбачено його право на поновлення на попередній посаді, оскільки накази МВС України про звільнення №879 від 11.08.2014 року та №1667о/с від 26.08.2014 року скасовані в судовому порядку, та просить спонукати видати наказ про поновлення його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день винесення судового рішення.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали у повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні викладеному у позові, просили позов задовольнити.

Представники відповідачів, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1. проходив службу в органах внутрішніх справ у Краснолиманському МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Наказами МВС України від 11.08.2014 року №879 та від 26.08.2014 року №1667о/с у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2015 року по справі №808/7406/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними наказів про звільнення задоволені у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667о/с від 26.08.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника міського відділу начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

23.06.2015 року ОСОБА_1 на адресу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області направлено заяву на імя начальника управління щодо його поновлення на попередній займаній посаді та виплати недоотриманого заробітку в сумі, що належить до виплати, та перерахування строку вислуги в ОВС України на день поновлення на посаді.

Проте, листом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 26.07.215 року №10-р/1291 за підписом начальника управління кадрового забезпечення позивачу відмовлено у поновленні на посаді з приводу відсутності у Краснолиманському МВ та ГУМВС України в Донецькій області інформації стосовно розгляду судами адміністративних позовів ОСОБА_1

Щодо строку звернення позивача із зазначеним позовом суд зазначає наступне.

17 вересня 2015 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду від представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області надійшло клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1, яка обґрунтована тим, що позивачем пропущено встановлений КАС України місячний строк звернення до суду. Так, відповідач 1 зазначає, що 03.10.2014 року позивач був ознайомлений із вищезазначеним наказом про звільнення та отримав витяг з нього. При цьому, при подальшому оскарженні в судовому порядку зазначених наказів про звільнення позивача з органів внутрішніх справ, останнім не заявлялась вимога щодо поновлення його на попередній посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Таким чином, відповідач 1 вважає, що про порушення своїх прав, яке виразилось у звільненні з органів внутрішніх справ, припиненні ним служби в органах внутрішніх справ позивач дізнався 03.10.2014 року. У звязку з цим, просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про спонукання видати наказ про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день винесення судового рішення, спонукання перерахувати строк вислуги без розгляду.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржив накази про своє звільнення в судовому порядку. Скасування цих наказів в силу приписів п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ повинно мати наслідком поновлення позивача на посаді, проте такого поновлення не відбулось. Отримавши копії судових рішень про скасування наказів МВС України про звільнення ОСОБА_1 на адресу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області направлено заяву про його поновлення на попередній посаді, проте листом від 26.07.215 року №10-р/1291 за підписом начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області останньому відмовлено у поновленні на посаді. Зазначена відповідь отримана позивачем 11.08.2015 року.

Тобто, датою, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод та інтересів, яке виразилось у відмові ГУ МВС України в Донецькій області поновити його на попередній посаді враховуючи скасування наказів, із виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, є саме дата отримання позивачем відповіді відповідача 1 про відмову в поновленні ОСОБА_1 на попередній посаді в органах внутрішніх справ України.

Позовну заяву позивачем підписано 14.08.2015 року, на адресу Донецького окружного адміністративного суду позовна заява надійшла 19.08.2015 року.

З огляду на викладене, суд вважає клопотання представника відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду необґрунтованим, оскільки позивачем не пропущено встановлений КАС України місячний строк звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтею 21 Закону України «Про міліцію» працівник міліції має право оскаржити до суду прийняті щодо нього рішення службових осіб органів внутрішніх справ, якщо вважає, що вони ущемляють його гідність і особисті права.

Предметом доказування в цій справі є правомірність відмови відповідача 1 поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ та, відповідно, виплати останньому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, перерахування строку вислуги в органах внутрішніх справ.

Правовідносини, повязані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Як вже зазначалось раніше, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2015 року по справі №808/7406/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними наказів про звільнення задоволені у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667о/с від 26.08.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника міського відділу начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Таким чином, зазначеними судовими рішеннями визнано протиправними та скасовано накази МВС України в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, однак всупереч п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ останньому відмовлено в його поновленні в органах внутрішніх справ.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поновлення його на попередній посаді є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, суд зауважує на те, що обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачем не враховано, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 11 КАС України, задля повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає необхідним вийти за межи позовних вимог та поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника міського відділу начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27 серпня 2014 року.

Враховуючи те, що накази МВС України в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ були визнані протиправними та скасовані в судовому порядку, а також те, що позивач перебував на грошовому утриманні в Краснолиманському міському відділі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача 2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу ОСОБА_1

Однак, суд зазначає, що ч. 2 п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Оскільки позивач був звільнений з посади в серпні 2014 року, розрахунок середньомісячної заробітної плати має бути проведений, виходячи з розміру грошового забезпечення за червень та липень 2014 року.

Згідно довідки від 21 вересня 2015 року, виданої Краснолиманським МВ ГУМВС України в Донецькій області, грошове забезпечення позивача за червень 2014 року становить 6 769,89 грн. за липень 2014 року 6 769,89 грн.

Враховуючи, що загальне число робочих днів у червні та липні 2014 року відповідно до ОСОБА_3 України від 4 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13

складає 42 дня (19 робочих днів у червні та 23 робочих дня у липні 2014 року), середньомісячне число робочих днів за останні два календарних місяців, що передували місяцю звільнення позивача, складає 21 день (42 : 2).

Так, середньоденна заробітна плата складає: 6 769,89 грн. (червень 2014 року ) + 6769,89 грн. (липень 2014 року) : 42 робочих дні за два місяці (19 робочих днів у червні 2014 року та 23 робочі дні у липні 2014 року) = 322 грн. 38 коп.

Таким чином, розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 становить 322,38 грн. * 21 день (середньомісячне число робочих днів в розрахунковому періоді (42/2)) = 6769,98 грн.

Як вбачається із запису в трудовій книжці ОСОБА_1, він звільнений з посади 26.08.2014 року, тобто ця дата є останнім робочим днем позивача, відтак стягнення має проводитись з 27.08.2015 року.

Період вимушеного прогулу позивача з 27 серпня 2014 року по 26 серпня 2015 року з врахуванням ОСОБА_3 України від 4 вересня 2013 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» № 9884/0/14-13/13 та ОСОБА_3 України від 9 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», складає 251 робочий день.

Таким чином, за час вимушеного прогулу за період з 27 серпня 2014 року по 26 серпня 2015 року (включно) з Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті 80 917,38 грн (322,38 грн * 251 робочий день) .

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стосовно позовних вимог позивача про спонукання перерахувати строк вислуги на день його поновлення на робочому місті суд зазначає, що зазначені позовні вимоги є похідними від позовних вимог ОСОБА_1 щодо поновлення на попередній посаді.

Крім того, фактично зазначені позовні вимоги позивача стосуються зобовязання відповідача здійснити перерахування вислуги у майбутньому, проте у суду на теперішній час відсутній предмет розгляду по справі (рішення, дія чи бездіяльність субєкта владних повноважень), який б можливо було перевірити на предмет відповідності вимогам ч.3 ст. 2 КАС України.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 1), Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2) про спонукання видати наказ про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день винесення судового рішення, спонукання перерахувати строк вислуги, задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника міського відділу начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27 серпня 2014 року.

Стягнути з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 серпня 2014 року по 26 серпня 2015 року виходячи із розрахованого судом розміру грошового забезпечення за цей період в сумі 80 917 (вісімдесят тисяч девятсот сімнадцять) грн. 38 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Стягнути з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанову в частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6 769 (шість тисяч сімсот шістдесят девять) грн. 98 коп. звернути до негайного виконання.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 30 вересня 2015 року.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.