Справа № 127/21491/15-а
Суддя: Овсюк Є. М.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/127/673/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Овсюк Є.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області про визнання дій незаконними щодо відмови включення матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально побутові потреби при обчислення пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області про визнання дій незаконними щодо відмови включення матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально побутові потреби при обчислення пенсії, в якому просить суд визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду у Вінницькій області щодо відмови у включенні позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби до додаткових видів грошового забезпечення при обчисленні пенсії, зобов'язати управління Пенсійного фонду у Вінницькій області призначити позивачу пенсію з урахуванням виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби починаючи з липня 2014 року та надалі щомісячно включати її при нарахуванні пенсії, стягнути з управління Пенсійного фонду у Вінницькій області заборгованості пенсії, шляхом виплати не доплачених сум за минулий час, починаючи з липня 2014 року (на підставі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2015 року було відкрито провадження по вищевказаному адміністративному позові та проведено розгляд справи в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Представником відповідача до суду подано заперечення на зазначений позов, відповідно до якого відповідач не визнає вимог позивача, просить відмовити у позові з підстав того, що відповідач діяв в межах чинного законодавства України.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить на наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У листі Міністерства юстиції України N 758-0-2-08-19 від 26.12.2008 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» роз'яснено, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Відповідно до ч. З ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу (з урахуванням рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року): «Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,особам, які мають право на пенсію за цим Законом^ та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством». При цьому діюча наразі дана норма містить аналогічні вимоги щодо складу заробітку (грошового забезпечення), що враховується для обчислення пенсій, зокрема щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій в розмірах, установлених законодавством.

Аналогічні вимоги містяться у п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Як вбачається з довідок про грошове утримання, довідка із відомостями щодо виплати позивачеві матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби подана позивачем до Головного управління 08 липня 2015 року, при цьому дані виплати носять разовий характер та не являються щомісячними, а тому на думку суду не підлягають включенню для обчислення розміру пенсії позивачу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

Відповідно до ст. 8 Конституції України конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.п.3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці: надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

З наведеного слідує, що матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові потреби носить разовий (тимчасовий) характер та не являється обов'язковою.

У постанові від 15 жовтня 2013 року Верховний Суд України роз'яснив, що у разі якщо отримувані особою виплати мають тимчасовий (разовий) характер (надання даної допомоги є правом керівника), залежать від настання певних обставин (наявність фонду оплати праці та відпустки), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, то вони не може бути підставою для перерахунку пенсії відповідно до «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 244-2 КАС України: «Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права».

Крім того, відповідно до ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв 'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством)).

Щодо посилань позивача на постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі №21-430а11, то вказані доводи є безпідставними, оскільки суд у даній постанові виклав висновок щодо складу заробітної плати державного службовця та необхідності застосування при цьому положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як спеціального при призначені, перерахунку і виплаті пенсій даній категорії осіб. Роз'яснення щодо застосування положень ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відбувалося у контексті із застосування положень ЗУ «Про державну службу», а не ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при цьому суд зазначив, що використовувати слід спеціальні норми, якими у даному випадку являється ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно якого позивачеві була призначена пенсія, що підтверджується повідомленням про призначення пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 71КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведена правомірність його дій щодо відмови в перерахунку пенсії позивача, в той час як позивач не довів законність своїх вимог.

За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 159, 160, 162, 163, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області про визнання дій незаконними щодо відмови включення матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально побутові потреби при обчислення пенсії - відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: