Справа № 2а-1370/2557/12
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Справа № 148102/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Сапіги В.П., Кухтея Р.В.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2012 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області (надалі УПФУ в Радехівському районі) звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1В.) про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України, поданого відповідачем 31.05.2011 року, ФОП ОСОБА_1В повинен сплатити 2149,80 грн. страхових внесків. Однак, фактично відповідач погасив цю суму лише частково, зарахувавши в рахунок сплати страхових внесків 676,20 грн. та оплативши 24.11.2011 року 79 грн. Заборгованість станом на 19.03.2012 року становила 1394,60 грн. УПФУ в Радехівському районі були винесені рішення про застосування санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 01.08.2011 року №453 на суму 5,95 грн. пені та від 22.12.2011 року №575 на суму 0,79 грн. штрафу та 0,14 грн. пені. Відтак, загальна сума заборгованості відповідача складає 1401,48 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2012 року задоволено позовні вимоги. Суд виходив з того, що відповідач добровільно не погасив борг в повній мірі, а отже, не виконав покладеного на нього зобов'язання. Крім того, не оскаржив рішення та вимогу УПФУ в Радехівському районі, відтак така є чинною.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що судом першої інстанції не враховано, що ст.14 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає повний перелік страхувальників, серед якого відсутні фізичні особи підприємці, які не використовують найманих працівників. Крім того, передбачається добровільна участь в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування. В часі позовні вимоги стосуються 2010 року та звітність мала бути подана за вказаний період до 01.04.2011 року, а ним подана 31.05.2011 року, тобто за наступний період. Також не враховано, що на час прийняття рішень та вимоги Пенсійного фонду України, частини 1-9 ст.109 вказаного Закону втратили чинність з 01.01.2011 року згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Крім того, рішення і вимога належним чином доведені відповідачу не були, що виключило їх оскарження.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що відповідач є платником внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Як вбачається з матеріалів справи, згідно зі звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України, поданого відповідачем 31.05.2011 року, відповідач повинен сплатити 2149,80 грн. страхових внесків.

Однак, фактично відповідач погасив цю суму лише частково, зарахувавши в рахунок сплати страхових внесків 676,20 грн. та оплативши 24.11.2011 року 79 грн. Заборгованість станом на 19.03.2012 року становила 1394,60 грн.

УПФУ в Радехівському районі були винесені рішення про застосування санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 01.08.2011 року №453 на суму 5,95 грн. пені та від 22.12.2011 року №575 на суму 0,79 грн. штрафу та 0,14 грн. пені. Відтак, загальна сума заборгованості відповідача складає 1401,48 грн.

Відповідачу скеровувалась вимога про сплату боргу №Ф-38 від 15.02.2012 року на суму 1401,48 грн., яка виконана не була

Пунктом 1 статті 11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, інших відокремлених підрозділах цих підприємств, організацій, в обєднаннях громадян, у фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності та інших осіб, включаючи юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований чи єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 14 вищезазначеного Закону страхувальниками зазначених осіб є їхні роботодавці, які відповідно до частини 1 статті 15 належать до платників страхових внесків і зобовязані на підставі пункту 6 частини 2 статті 17 цього Закону нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Ставки, механізм справляння та пільги зі сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування передбачено Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», де, як і в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не визначено такої пільги як звільнення від сплати цього збору для субєктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену систему оподаткування.

Таким чином, страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не встановлені пільги з нарахування та сплати цих внесків або звільнення від їх сплати. Отже, обовязок сплачувати страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування осіб, які працюють у субєктів підприємницької діяльності платників єдиного податку, не залежить від статусу платника податку.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами ПФУ, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Із набранням чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» наведена вище норма матеріального права була скасована (підпункт «й» пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону).

Водночас відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Таким чином, заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені штрафні санкції за 2010 рік, мають бути стягнуті і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначена заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 03.03.2010 року, постанова від 10.03.2015 року), яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги вцілому суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2012 року у справі № 2а 2557/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді В.П. Сапіга

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 28.09.2015 року