Справа № 813/8769/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р. Справа № 876/1797/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Гуляка В.В.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові та управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2015 р. по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові про зобов'язання вчинити дії і стягнення коштів,-

встановив:

29.12.2014 року позивач Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова (далі УПФУ в Залізничному районі м.Львова) звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові (далі ВВД ФСС НВ України у м.Львові) про зобовязання прийняти суму у розмірі 2128 грн. 10 коп. до відшкодування витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та про стягнення суми на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в розмірі 2128 грн. 10 коп.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у включенні до щомісячних актів звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з тих підстав, що нещасні випадки стались поза межами України.

Позивач із цим твердженням не згідний, зазначає, що статтею 1 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення», підписаної 13.03.1992 року встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, у якій вони проживають, а статтею 3 Угоди встановлено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення несе держава, яка здійснює пенсійне забезпечення.

Зазначені нещасні випадки на виробництві стались на території держави учасниці Угоди, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є громадянами України та проживають на її території, а отже пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва призначаються за законодавством України і виплачуються із коштів Пенсійного фонду України, а витрати, понесені позивачем у зв`язку із виплатою зазначених пенсій, підлягають відшкодуванню відповідачем згідно законодавства України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2015 р. позов задоволено частково.

Стягнено з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Чайковського, 27, на користь Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова (), що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Городоцька, 172, 2128 грн. 10 коп. (дві тисячі сто двадцять вісім гривень десять копійок) суми на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що затверджений спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки він встановлює лише механізм включення та відшкодування витрат за особовими справами потерпілих і розрахований на відсутність спору.

У разі незгоди включити у щомісячний акт звірки суми з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред'явлення вимог про зобов'язання прийняти до відшкодування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова та відповідач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційних скаргах.

Позивач просить змінити оскаржувану постанову в частині відмови позовних вимог УПФУ в Залізничному районі м.Львова до ВВД ФСС НВ України у м.Львові щодо прийняття суми у розмірі 2128 грн. 10 коп. до відшкодування витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

ВВД ФСС НВ України у м.Львові просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

УПФУ в Залізничному районі м.Львова у поданій апеляційній скарзі посилається на те, що з набранням чинності Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV) обовязок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в звязку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Зазначене додатково підтверджується ст.7 Закону України Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності, відповідно до якої органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 1 квітня 2001р. відшкодовують органам Пенсійного Фонду України пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, чого в даному випадку Фондом зроблено не було.

В свою чергу, ВВД ФСС НВ України у м.Львові у поданій апеляційній скарзі наголошує на тому, що відповідно до ст.ст. 21 та 28 Закону № 1105-ХІV умовою відшкодування пенсій по інвалідності за рахунок коштів Фонду є те, що особи, з якими стався нещасний випадок, повинні бути застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування України.

Підставою для надання соціальних послуг і проведення виплат мають бути належним чином оформлені та передані до Фонду документи, передбачені ст. 35 Закону № 1105-ХІV та Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийняті постанови не досліджено, що роботодавцями до фонду не були передані документи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тому особові справи по них не сформовані. Відтак, у ВВД ФСС НВ України у м.Львові відсутні правові підстави для здійснення відшкодувань УПФУ в Залізничному районі м.Львова витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги апелянтів слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з наступних підстав.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року за №16/98-ВР встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року за №1105-XIV, з наступними змінами та доповненнями, закріплене аналогічне правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір.

Разом із цим, частиною 2 статті 2 зазначеного Закону передбачено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Так, відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

У контексті вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України допомоги на поховання, визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", що затверджений спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697.

Слід зазначити, що Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Пунктом 5 Порядку визначено, що територіальні органи Пенсійного фонду України щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. На підставі акту звірення витрат проводиться відшкодування виплачених сум пенсій на централізованому рівні.

Однак, зазначений Порядок № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки він встановлює лише механізм включення та відшкодування витрат за особовими справами потерпілих і розрахований на відсутність спору.

У разі незгоди включити у щомісячний акт звірки суми з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред'явлення вимог про зобов'язання прийняти до відшкодування.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 06.06.2011 року у справі №21-116а11, а тому, у відповідності до вимог ч.2 ст.161 КАС України та ст.244-2 КАС України, враховується судом при застосуванні вищенаведених норм законодавства.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов є підставним та обґрунтованим лише в частині вимог про стягнення суми на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в розмірі 2128 грн. 10 коп., а доводи апеляційних скарг є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові та управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2015 р. по справі № 813/8769/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_4

Ухвала складена в повному обсязі 29.09.2015 року.