Справа № 14409/11/2070
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 листопада 2011 р. № 2-а- 14409/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєва М.О.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - громадянина ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3.

перекладача - ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дзержинського районного відділу Харківського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Харківській області
до громадянина ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3
про видворення у примусовому порядку за межі України ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дзержинський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до громадянина Азербайджанської республіки ОСОБА_3 в якому просить суд видворити громадянина ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України в примусовому порядку.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що громадянин ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3, прибув в Україну 13.07.2011 через КПП « Харків пасажирський» у приватних справах, але фактично займається незаконною торговельною діяльністю на ТЦ «Барабашово». На цей час громадянин ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 тривалий час не працює, коштів на проживання та підстав для подальшого перебування на території України, а також гарантій приймаючої сторони не має. Своїми діями він грубо порушує Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та підлягає видворенню за межі України в примусовому порядку, у звязку з чим позивач і звернувся до суду зданим адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, просив видворити його за межі України пояснивши суду, що самостійно вчасно не виїхав за браком коштів, з позовом згоден у повному обсязі.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства відповідач - громадянин ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 має правовий статус іноземця.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. При цьому, в силу ч.5 ст.2 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на іноземців, а отже і на відповідача, покладено обовязок поважати та дотримуватись Конституції та законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Згідно ст. 27 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, правила в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію встановлюються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

Аналізуючи положення наведених норм права, суд доходить висновку, що приписи Правил в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію (затверджено постановою КМУ від 29.12.1995р. №1074; далі за текстом - Правила), як частина національного законодавства України, мають бути неухильно дотримані кожним іноземцем і саме в цьому полягає правовий порядок, до створення та забезпечення якого має безпосередній інтерес Держава Україна в особі компетентних органів.

Згідно з п.19 Правил іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами (абз.1 п.19).

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в'їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в'їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності (абз.2 п.19).

Судом встановлено, що Громадянин ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортний документ Р 3635064, виданий 25.08.2009 терміном дії до 24.08.2019 року в Україні іноземець мешкає за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Юрченкове, вул.. Центральна, 144-а .

Громадянин ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3, прибув в Україну 13.07.2011 року через КПП « Харків пасажирський» у приватних справах, але фактично займається незаконною торговельною діяльністю на ТЦ «Барабашово».

23.09.2011 керівництвом ГУМВС України в Харківській області прийнято рішення про видворення іноземця за межі держави, та встановлено термін виїзду з України до 28.09.2011. Але у визначений термін громадянин ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 на батьківщину не повернувся.

03.10.2011 судом Дзержинського району м. Харкова громадянина ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 за ухилення від виїзду з території України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн., який сплачено у повному обсязі.

З питання отримання статусу біженця до відділу міграції Харківської обласної державної адміністрації громадянина ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 не звертався.

Згідно ст. 4 Закону України „Про імміграцію" від 07.06.2001 року, де визначаються категорії іммігрантів, яким надається дозвіл на імміграцію, громадянин ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 має підстави для отримання громадянства України та посвідки на постійне проживання на території України, але до УГІРФО ГУМВС та Управління Міграційної служби у Харківській області з питання оформлення громадянства чи дозволу на імміграцію в Україну не звертався.

Оцінивши зібрані по справі докази за правилами ст.86 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач не відповідає ознакам біженця згідно з законом, правового статусу біженця не має, за отриманням такого статусу на дату розгляду справи по суті не звертався, в процедурі отримання статусу біженця не перебуває.

Частиною 1 ст.26 Конституції України указано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Оскільки, як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, у відповідача законна підстава для знаходження на території України відсутня, внаслідок власної недобросовісної правової поведінки жодних дій на набуття такої підстави не вчинив, наміру дотримуватись вимог національного законодавства України і залишати територію України не має, то він підлягає примусовому видворенню з України.

Відповідно до ч.5 ст.32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

За таких обставин, заявлена позивачем вимога щодо примусового видворення визнається судом такою, що підлягає задоволенню, оскільки її обґрунтованість доведена матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В ході розгляду справи судом не виявлено доказів, які б доводили, що заявлені по справі вимоги порушують права та охоронювані законом інтереси відповідача у сфері публічно-правових відносин.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Дзержинського районного відділу Харківського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Харківській області до громадянина ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 про видворення у примусовому порядку за межі України - задовольнити.

Видворити в примусовому порядку за межі України громадянина ОСОБА_2 Республіки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортний документ Р3635064.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Єгупенко В.В.