Справа № 2а/0270/1014/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/9991/6416/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Маринчак Н.Є.

Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2011 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року

у справі № 2а/0270/1014/11

за позовом Публічного акціонерного товариства «Жорнище»

до Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області

про визнання протиправним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року, позов Публічного акціонерного товариства «Жорнище» (далі - ПАТ «Жорнище»; позивач) до Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області (далі - Іллінецька МДПІ Вінницької області; відповідач) задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення № від 14 травня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ «Жорнище» судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2011 року, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «Жорнище» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2009 року по 28 лютого 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2009 року по 28 лютого 2010 року, за результатами якої складено акт № 160/35-30/00414210 від 27 квітня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято рішення № від 14 травня 2010 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 246 023,60 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, названий акт індивідуальної дії залишено без змін.

Перевіркою встановлено порушення товариством пункту 2.6 глави 2, пунктів 3.1, 3.3 глави 3, пункту 4.2 глави 4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, (далі - Положення) у зв'язку з неоприбуткуванням готівкових коштів у розмірі 16 406,02 грн. та несвоєчасним оприбуткуванням готівкових коштів у розмірі 3 471,00 грн., отриманих у період з 16 вересня 2009 року по 15 жовтня 2009 року за реалізовані Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 яблука, а також несвоєчасним оприбуткуванням готівкових коштів у розмірі 29 327,70 грн., які надійшли до каси 21 січня 2010 року за реалізований Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 ячмінь.

Визнаючи протиправним та скасовуючи оскаржуваний акт індивідуальної дії, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із статтею 238 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафні (фінансові) санкції, застосовані за порушення норм з регулювання обігу готівки, за своєю правовою природою є адміністративно-господарськими санкціями.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При цьому слід враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

В розглядуваній ситуації судовими інстанціями на підставі вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 серпня 2010 року у справі № 1-194, який набрав законної сили, встановлено, що касир ПАТ «Жорнище» ОСОБА_5 умисно не оприбуткувала та привласнила готівкові кошти в розмірі 16 406,02 грн., отримані від ФОП ОСОБА_3 за реалізовані позивачем яблука, а також внесла неправдиві відомості до прибуткових касових ордерів щодо дати оприбуткування готівкових коштів у розмірі 3 471,00 грн.

За правилами частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність вини позивача в неоприбуткуванні готівкових коштів у розмірі 16 406,02 грн. та несвоєчасному оприбуткуванні готівкових коштів у розмірі 3 471,00 грн., отриманих у період з 16 вересня 2009 року по 15 жовтня 2009 року за реалізовані ФОП ОСОБА_3 яблука, що обумовлює безпідставність застосування контролюючим органом до ПАТ «Жорнище» суми штрафних (фінансових) санкцій за вказаним епізодом.

Вирішуючи питання про правомірність застосування контролюючим органом до товариства санкцій за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у розмірі 29 327,70 грн., які надійшли до каси 21 січня 2010 року, суди цілком об'єктивно врахували надані позивачем видаткові накладні № РН-0000039 від 21 січня 2010 року та № РН-000040 від 21 січня 2010 року на реалізацію ярого ячменю в кількості 17 130 кг. на суму в розмірі 14 903,10 грн. та в кількості 16 580 кг. на суму в розмірі 14 424,60 грн. відповідно, які містять штамп товариства та підпис касира, прибуткові касові ордери № 7 від 21 січня 2010 року та № 6 від 21 січня 2010 року, квитанції до них, а також касову книгу.

За правилами пунктів 4.2, 4.3 глави 4 Положення усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі.

Пунктом 2.6 глави 2 Положення передбачено, що оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Наведені норми Положення та подані товариством документи в повній мірі спростовують доводи контролюючого органу про несвоєчасне оприбуткування ПАТ «Жорнище» готівкових коштів у розмірі 29 327,70 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області відхилити, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Маринчак Н.Є.

Олендер І.Я.