Справа № 2а-819/81/13
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/800/35819/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області( далі - УМВС України в Тернопільській області), третя особа - Тернопільський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, про поновлення на службі, скасування наказів, зобов'язання провести виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконним висновок службового розслідування від 28 листопада 2012 року, скасувати накази УМВС України в Тернопільській області від 29 листопада 2012 року №1169 і від 6 грудня 2012 року №275 о/с, поновити її на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, учинених неповнолітніми слідчого відділу Тернопільського міського відділу УМВС України в Тернопільській області та провести виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2013 року провадження у цій справі в частині позовних вимог про визнання незаконним висновку службового розслідування від 28.11.2012 року закрито.

Постановою цього ж суду від 6 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 25 липня 2005 року проходила службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом начальника УМВС України в Тернопільській області від 29 листопада 2012 року №1169 позивача було звільнено з посади слідчого відділення розслідування злочинів, учинених неповнолітніми слідчого відділу Тернопільського міського відділу УМВС України в Тернопільській області (далі - СВ Тернопільського МВ УМВС в Тернопільській області) за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Вказаний наказ було реалізовано наказом по особовому складу №278 о/с від 6 грудня 2012 року.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття зазначених наказів став висновок за результатами службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Тернопільського МВ УМВС області капітаном міліції ОСОБА_4 від 28 листопада 2012 року.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що позивачем було допущено порушення службової дисципліни, а саме свідомо проігноровано вимоги наказів УМВС України в Тернопільській області і Міністерства внутрішніх справ України щодо неухильного дотримання службової дисципліни, що відобразилось у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння.

Порядок та підстави проходження служби особовим складом міліції регламентується Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Пунктом 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію» встановлено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Положенням визначається порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Пунктом 64 «є» Положення встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Статут) невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни являється дисциплінарним проступком.

Статтею 7 Статуту передбачено, що у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Стаття 12 Статуту та п. 62 Положення передбачають застосування до осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службових обов'язків та дисципліни таких стягнень, як усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні, звільнення з органів внутрішніх справ (ОВС). Найбільш тяжким стягненням є звільнення з органів внутрішніх справ. Таке звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби проводиться через порушення дисципліни та службову невідповідність.

Відповідно до ст. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник може застосувати до нього будь-яке стягнення на власний розсуд.

Судами встановлено, що відповідачем було взято до уваги послужний список позивача, а саме наявність дисциплінарних стягнень. За час служби в ОВС ОСОБА_4 неодноразово притягалась до дисциплінарної відповідальності. Так, наказом УМВС України в Тернопільській області №8577 від 5 червня 2012 року за порушення службової дисципліни, що виразилось у допущенні тяганини та неналежному розслідуванні кримінальних справ позивачу оголошено догану; наказом №9727 від 18 липня 2012 року за порушення вимог ст.ст.22, 79,114,197,202,218 ПК України позивачу оголошено сувору догану; наказом №824 від 23 серпня 2012 року за порушення ст.5 ,10 Закону України «Про міліцію», що виявилось у протиправному опечатуванні приміщення швейного цеху приватного підприємця та порушення вимог КПК України, позивача попереджено про неповну посадову відповідність.

Аналізуючи приведене законодавство, нормативні акти, які врегульовують спірні правовідносини, та враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 за період проходження служби в УМВС України в Тернопільській області неодноразово притягувалась до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення як звільнення є обґрунтованим.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з твердженням якого погодився і апеляційний суд, правильно звернув увагу на те, що висновок службового розслідування від 28 листопада 2012 року не містить обов'язкового для позивача припису і у спірних правовідносинах відповідачем не реалізуються владні управлінські функції суб'єкта владних повноважень щодо позивача, а тому не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман