Справа № 802/1456/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2015 р. м. Київ К/800/53611/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України м. Вінниці до Підприємства облспоживспілки «Вінницька обласна універсальна торгова база» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України м. Вінниці на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року,-

у с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Управління Пенсійного фонду України м. Вінниці (далі -УПФ) звернулося з позовом до Підприємства облспоживспілки «Вінницька обласна універсальна торгова база» (далі - Підприємтсво), у якому просило стягнути заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списками № 2, в сумі 11738,93 грн. (далі - спірні витрати).

В обґрунтування позову УПФ посилалось на порушення Підприємством вимог пункту «б» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон 1058-ІV) та Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» (далі - Інструкція № 21-1), затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (усі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), та просило про задоволення позову.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить їх рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що Підприємство перебуває на обліку УПФ і має заборгованість зі сплати спірних витрат в розмірі 11738,93 грн., що утворилась внаслідок виплати пільгової пенсії громадянину ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, громадянин ОСОБА_4 має право на пільгову пенсію за Списком № 2 у відповідності з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII, оскільки у період з 10 липня 1979 року по 4 березня 1994 року працював електрозварником на підприємстві облспоживспілки «Вінницька обласна універсальна торгова база» (стаж складає - 13 років 1 місяць 11 днів), а з 14 березня 1994 року по 23 червня 2003 року в Публічному акціонерному товаристві «Івано-Франківськ Вінницям'ясо» (стаж складає - 9 років з місяці 9 днів).

При цьому, фактично спір сторін зводиться за своєю суттю до визначення належного платника спірних витрат, оскільки, як стверджує у своїх доводах Підприємство воно не має відшкодовувати УПФ 100 % цих витрат, оскільки згідно пункту 6.1 Інструкції № 21-1 спірні виплати мають покриватися з врахуванням пропорційності відпрацьованого стажу на декількох підприємствах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що УПФ неправильно обрахувало спірні витрати та не надало відповідного розрахунку.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, згідно з пунктом 6 Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону 1058-ІV.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначена в Інструкції № 21-1.

За приписами підпункту 6.1. пункту 6 Інструкції № 21-1 з роботодавців (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), підлягають відшкодуванню 100 % фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У відповідності з підпунктом 6.2. пункту 6 Інструкції № 21 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Наприклад, громадянину для призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць необхідно мати стаж роботи 12,5 роки при загальному стажі 25 років. Фактично він має стаж роботи, що дає йому право на пільгову пенсію, 22 роки, з них на підприємствах: № 1 - 8 років (останнє місце роботи); № 2 - 2 роки (попереднє місце роботи); № 3 - 12 років.

Для визначення частки плати враховується стаж на підприємствах: № 1 - 8 років; № 2 - 2 роки; № 3 - 2,5 року.

При визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці).

Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суди попередніх інстанцій не з'ясували можливість застосування до спірних відносин пропорційного порядку обрахування стажу з огляду на наведені положення чинного законодавства та не визначили пропорційну частку відповідача у зобов'язаннях з відшкодування спірних витрат.

При цьому, враховуючи наведене колегія суддів звертає увагу, що за наявності такого спору, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, суд мав виходити також з положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України. Так суд мав з'ясувати можливість притягнення до участі у справі інше підприємство, на якому відпрацьовано зазначений пільговий стаж ОСОБА_4, зокрема Публічне акціонерне товариство «Івано-Франківськ Вінницям'ясо», з урахуванням того чи врахований такий стаж для призначення пільгової пенсії згідно вимог пункту «б» статті 13 Закону № 1058-ІV.

Отже неповне з'ясування судами дійсних обставин справи призвело до ухвалення судових рішень, які не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості.

Тому рішення судів підлягають скасуванню, а справа згідно правил статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, направленню на новий розгляд, оскільки суд касаційної інстанції не може встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судових рішеннях.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України м. Вінниці задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало