Справа № 2а/1770/2165/2012
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2012-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дудар О.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"22" жовтня 2012 р. Справа № 2а/1770/2165/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

розглянувши у письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" липня 2012 р. у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції (далі - ОСОБА_3 МДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.05.2011р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1,00грн., від 27.06.2012р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 430,00грн. та рішення від 30.05.2012р. №3403/17-44 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 9 липня 2012 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції від 16.05.2012р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1,00грн., від 27.06.2012р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 430,00грн. та рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, викладене у листі від 30.05.2012р. №3403/17-44.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 МДПІ просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначив, що за результатами фактичної перевірки магазину, що належить позивачу, було встановлено невикористання підприємцем у своїй діяльності реєстратора розрахункових операцій та здійснення підприємницької діяльності без торгового патента. При цьому, підставою для таких висновків стала реалізація позивачем срібної підвіски, що є ювелірним виробом. Зазначив, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності є особливим механізмом справляння податків і зборів, для застосування якої суб'єкт господарювання повинен дотримуватися вимог податкового законодавства. Вказав, що у свідоцтві позивача були зазначені види діяльності, які не відповідали фактичним видам господарської діяльності, що здійснювалися підприємцем. Зокрема, продавши срібну підвіску, що було зафіксовано під час фактичної перевірки позивача, ОСОБА_4 здійснив реалізацію дорогоцінних металів, внаслідок чого повинен був самостійно перейти на загальну систему оподаткування, придбати торговий патент та проводити розрахунки з використанням реєстраторів розрахункових операцій. Оскільки позивачем цього здійснено не було, орган державної податкової служби прийняв рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку. Крім того, під час винесення податкового повідомлення-рішення за результатами фактичної перевірки позивача органом державної податкової служби було допущено неправильне визначення розміру штрафної санкції. З огляду на це, раніше прийняте податкове повідомлення-рішення було скасовано, а позивачу направлено нове на більшу суму податкового зобов'язання. Зауважив, що оспорювані податкові повідомлення-рішення та рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку є правомірними, а отже скасуванню не підлягали.

Позивач та представник відповідача в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статтею 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.2012р. ФОП ОСОБА_4 подано до ОСОБА_3 МДПІ заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, в якій вказано обрані види діяльності згідно з КВЕД: 52.48.9. роздрібна торгівля непродовольчими товарами, не віднесеними до інших групувань; 52.12.0. роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту; 71.40.0. прокат побутових виробів та предметів особистого вжитку; 52.62.0. роздрібна торгівля з лотків та на ринках (а.а.с.53-54).

06.02.2012р. ОСОБА_4 видано свідоцтво від 25.01.2012р. за зазначеними видами діяльності (а.а.с.11,55).

07.05.2012р. посадовими особами Державної податкової служби у Рівненській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину, що належить на праві власності позивачу. За результатами перевірки складено акт від 07.05.2012р. , в якому зафіксовано факт проведення розрахункової операції щодо реалізації срібної підвіски за ціною 302,00грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій, не роздрукування та невидачу розрахункового документа, а також факт здійснення підприємницької діяльності у сфері роздрібної торгівлі ювелірними виробами без придбання відповідного торгового патента (а.с.14-17).

На підставі матеріалів та акта перевірки ОСОБА_3 МДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.05.2012р. №, згідно з яким до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 1,00грн. та від 16.05.2012р. №, згідно яким до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 13,90грн. (а.с.12-13).

30.05.2012р. відповідачем прийнято рішення №3403/17-44 про скасування ОСОБА_4 свідоцтва платника єдиного податку та переведення суб'єкта господарювання з 01.07.2012р. на загальну систему оподаткування (а.с.41).

27.06.2012р. надіслано платнику податків нове податкове повідомлення-рішення від 27.06.2012р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 430,00грн. (а.а.с.47-48).

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.05.2012р. №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1,00грн. та від 27.06.2012р. №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 430,00грн., суд першої інстанції, скасовуючи їх, дійшов наступного висновку.

Вказаними податковими повідомленнями-рішеннями до позивача застосовано санкції за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-РВ (далі - Закон №265/95-РВ) та пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно з п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-РВ суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України торговельна діяльність у пунктах продажу товарів повинна відбуватись суб'єктами господарювання шляхом придбання торгових патентів та сплати збору за провадження такої підприємницької діяльності.

В той же час, для суб'єктів господарювання, що обрали спрощену систему оподаткування, обліку та звітності передбачені певні особливості щодо нарахування, сплати та подання податкової звітності з окремих видів податків і зборів при здійсненні продажу товарів, робіт та послуг.

Зокрема, пунктом 6 статті 9 Закону №265/95-РВ передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні фізичними особами торгівлі продуктовими або промисловими товарами за готівкові кошти на ринках.

Крім того, пп.5 п.297.1 ст.297 ПК України визначено, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності зі збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.01.2012р. і на момент проведення перевірки позивач здійснював підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Жодних доказів щодо наявності на момент проведення перевірки відомостей про те, що вказане свідоцтво було видано з порушенням вимог чинного законодавства, представником відповідача не надано. Отже, на момент проведення перевірки вказане свідоцтво було чинним, а відтак позивач був звільнений від обов'язку застосування реєстраторів розрахункових операцій та роздрукування і видачі розрахункового документа під час здійснення продажу товарів, так само як і від обов'язку придбання торгового патенту для здійснення торгівельної діяльності.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.60.1.2 п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Пунктом 60.3 статті 60 ПК України передбачено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

При цьому, чинним податковим законодавством встановлено можливість скасування контролюючим органом раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення та прийняття нового податкового повідомлення-рішення лише за результатами оскарження такого податкового повідомлення-рішення платником податків у адміністративному або судовому порядку, як це визначено у ст.55, ст.56 ПК України.

Зокрема, згідно з пп. "в" п.14 Положення про порядок подання та розгляду органами державної податкової служби скарг платників податків при оскарженні в адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень про визначення сум грошових зобов'язань платника податків або будь-яких інших рішень органів державної податкової служби, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 23.12.2010р. №1001, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.01.2011р. за №10/18748, орган державної податкової служби при розгляді скарги платника податків перевіряє правомірність нарахування, здійсненого органом державної податкової служби, у випадках, визначених Податковим кодексом України, або прийняття будь-якого рішення органу державної податкової служби, що оскаржується, і може прийняти рішення про скасування податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-якого іншого рішення органу державної податкової служби, яке оскаржується, і задоволення скарги платника податків повністю.

Інших підстав для скасування органом державної податкової служби раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення чинним податковим законодавством не передбачено.

Тобто, у разі скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення орган державної податкової служби фактично здійснює нове визначення платнику податків суми податкового зобов'язання. Визначення податкового зобов'язання з підстав, не передбачених п.54.3 ст.54 ПК України, є виходом контролюючим органом за межі наданих йому повноважень.

Крім того, пп.60.1.2 п.60.1 п.60.3 ст.60 ПК України, на який апелянт посилається в обґрунтування своїх дій, не передбачає прийняття нового податкового повідомлення-рішення.

Зокрема, відповідно до п.3.4 Розділу ІІІ Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010р. №985, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010р. за №1440/18735, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість збільшується, то, крім раніше надісланого податкового повідомлення-рішення, направляється окреме податкове повідомлення-рішення на суму збільшення, якому присвоюється номер та вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього розділу. Якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання зменшується, то до платника податків направляється податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, якому присвоюється номер та вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього розділу.

З системного аналізу цитованих норм вбачається, що навіть за результатами адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення, нове податкове повідомлення-рішення приймається лише у випадках зменшення або збільшення контролюючим органом суми грошового зобов'язання.

Передбачена пп.60.1.2 п.60.1 п.60.3 ст.60 ПК України можливість скасування податкового повідомлення-рішення означає повну відміну раніше визначеного грошового зобов'язання, а тому необхідність направляти нове податкове повідомлення-рішення відсутня.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що, прийнявши оспорювані податкові повідомлення-рішення від 16.05.2012р. № та від 27.06.2012р. №, відповідач порушив вимоги податкового законодавства, отже вказані податкові повідомлення-рішення є неправомірними.

Задовольняючи позовну вимогу про визнання протиправними та скасування рішення від 30.05.2012р. №3403/17-44 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, суд першої інстанції дійшов наступного висновку.

В основу вказаного рішення покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог абз.4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України. У судовому засіданні в суді першої інстанції представник відповідача додатково пояснив, що при анулюванні свідоцтва орган державної податкової служби керувався пп.4 п.299.15 ст.299 ПК України.

Відповідно до абз.4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Згідно з пп.4 п.299.15 ст.299 ПК України свідоцтво платника податку анулюється органом державної податкової служби у випадку здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - в останній день податкового (звітного) періоду, в якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Суд зазначив, що пунктом 299.15 статті 299 ПК України передбачено підстави для анулювання свідоцтва платника єдиного податку та строки здійснення такого анулювання в кожному окремому випадку.

У той же час, пунктом 299.16 ст.267 ПК України. Як уже зазначалося вище, вказані порушення полягали у незастосуванні позивачем реєстраторів розрахункових операцій та у не роздрукуванні і невидачі розрахункового документа під час здійснення продажу товарів, а також у не придбанні торгового патенту для здійснення торгівельної діяльності.

У вказаному акті перевірки відсутні відомості щодо наявності або відсутності у позивача на момент проведення перевірки свідоцтва платника єдиного податку. Обставини, правомірності чи неправомірності отримання свідоцтва за наведеними видами діяльності під час перевірки також не досліджувалися. Крім того, жодних доказів на підтвердження того, що органу державної податкової служби на момент проведення перевірки було відомо про невідповідність фактично здійснюваних позивачем видів діяльності, зазначеним у свідоцтві видам, відповідачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прийняття відповідачем рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку на підставі даного акта перевірки є необґрунтованим. Відтак, рішення відповідача від 30.05.2012р. №3403/17-44 вірно визнано неправомірним.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195,196,200,205,206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" липня 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: ОСОБА_6 ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_5 особа - підприємець Руднік Сергій Анатолійович вул.ОСОБА_2,34 А,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

3- відповідачу ОСОБА_3 міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області вул. Широка,18,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34503