Справа № 162/1950/14-а, 2а-162/178/15
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Справа № 876/7749/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 13 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо невиплати підвищення до пенсії та додаткової пенсії у розмірах визначених ст.ст. 39, 50 ОСОБА_2 України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі ОСОБА_3 № 796-ХІІ), щомісячної соціальної допомоги, як дитині війни у розмірах визначених ОСОБА_2 України від 18.11.2004 року № 2195-IV «Про соціальний захист дітей війни» (далі ОСОБА_3 № 2195-IV), зобов'язати здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткову пенсію у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії відповідно до ст.ст. 39, 50 ОСОБА_2 № 796-ХІІ та недоплаченої щомісячної соціальної допомоги, як дитині війни в межах строку позовної давності по 02 серпня 2014 року та звернути постанову до негайного виконання.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 13 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані посиланнями на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії, доплати до пенсії у період, який є предметом судового розгляду, керувався лише підзаконними нормативно-правовим актом, не враховуючи при цьому положень статей 39, 50 ОСОБА_2 № 796-ХІІ, статті 6 ОСОБА_2 № 2195-IV. Така практика не відповідає визначеним Конституцією України принципам правої визначеності, ієрархічності дії нормативно-правових актів тощо. ОСОБА_2 України мають вищу юридичну силу перед підзаконними актами, якими зокрема є постанови Кабінету Міністрів України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 має статус дитини війни, перебуває на обліку управлінні Пенсійного фонду України в Любешівському районі як непрацюючий пенсіонер, отримує пенсію за віком, є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, має третю групу інвалідності, постійно проживає в смт. Любешів, що підтверджується відповідними документами, доданими до позовної заяви.

Вказаний населений пункт, відповідно до Переліку населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12 січня 1993 року, віднесено до зон гарантованого добровільного відселення.

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин між сторонами відповідні їм норми матеріального права.

Статтями 39, 50 ОСОБА_2 № 796-ХІІ в редакції від 06 червня 1996 року встановлювалось, що непрацюючим пенсіонерам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідам ІІІ групи, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, призначалась доплата до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Стаття 6 ОСОБА_2 № 2195-IV в редакції від 18 листопада 2004 року встановлювала підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Встановлення розміру соціальних виплат особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, Законами України № 4282-VI від 22 грудня 2011 року «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та № 5515-VI від 06 грудня 2012 року «Про Державний бюджет України на 2013 рік» віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. Разом з тим, положення цих законів стосувалися виключно 2012 та 2013 років. Починаючи з 01 січня 2014 року відповідної законодавчої норми не було. Тому статті 39, 50 ОСОБА_2 № 796-ХІІ у період спірних правовідносин діяли в редакції від 06 червня 1996 року, стаття 6 ОСОБА_2 № 2195-IV - в редакції від 18 листопада 2004 року. ОСОБА_2 України № 1622-VII від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (набрав чинності 03 серпня 2014 року) внесено зміни, якими право встановлювати розмір соціальних виплат знову відносилось до компетенції Кабінету Міністрів України.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Любешівського районного суду Волинської області від 13 серпня 2015 року у справі № 162/1273/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

ОСОБА_3