Справа № 826/11512/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року № 826/11512/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛТАЙМ"
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Велтайм» з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.04.2015 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при прийнятті спірного рішення відповідач дійшов до помилкового висновку про порушення позивачем положень п. 1, п. 12, п. 13 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв'язку з чим, як вважає позивач, підстав для прийняття оскаржуваного рішення не було.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, підстав для скасування спірного рішення не вбачає.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

ДПІ 20.01.2015 року проведено фактичну перевірку АЗС, що знаходиться за адресою м. Коростень, вул. Красіна, 9, та належить ТОВ «Велтайм».

За результатами перевірки складено Акт перевірки № 0006/06/30/22/38130447 від 20.01.2015 р.

Перевіркою встановлені наступні порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (далі - Закон № 265/95-ВР), зокрема:

1) п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а саме: реалізація паливно-мастильних матеріалів (відповідно до Z - звіту № 0002 за 07.08.2014 на загальна суму 24 460.61 грн.) через незареєстрований реєстратор розрахункових операцій фіскальний номер (зареєстрований в ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві 08.08.2014);

2) п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а саме: 13.01.2015 року сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становила 34 298,75 грн., а сума готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті РРО склала 34 298,36 грн., невідповідність склала - 0,39 грн.;

3) п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а саме: не ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації зберігання, встановлено нестачу бензину «А-92» на загальну суму 12 378,23грн.

На підставі цього акту перевірки та встановлених у ньому порушень п. 1, п. 12, п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, п/п 54.3.3. п. 54.3 статті 54 ПК України та згідно п. 1 статті 17, ст. 20 Закону № 265/95-ВР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві (де обліковується позивач) прийнято податкове повідомлення - рішення від 24.04.2015 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 24 751,85 грн.

Розрахунок штрафних санкцій наявний в матеріалах справи.

Вирішуючи спір по суті, зокрема в частині встановленого порушення щодо реалізації паливно-мастильних матеріалів через незареєстрований реєстратор розрахункових операцій, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 265/95-ВР (в редакції на момент виникнення спірних відносин) реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг).

Згідно пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

У взаємозв'язку із наведеним слід зазначити, що Наказом Міндоходів України від 28.08.2013 N 417 затверджено Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), зареєстрований в Мінюсті 19.09.2013 за № 1616/24148 (далі - Порядок N 417).

Пунктом 1 розділу 2 зазначеного Порядку N 417 визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формах (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг та відповідно до вимог законодавства повинні застосовувати РРО, зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати персоналізацію РРО, опломбувати РРО та перевести РРО у фіскальний режим роботи.

Реєстрація РРО здійснюється в органі доходів і зборів за основним місцем обліку суб'єкта господарювання як платника податків (пункт 3 розділу 2).

При цьому, п. 11 розділу 2 зазначеного Порядку N 417 передбачено, що датою реєстрації РРО, яка зазначається в реєстраційному посвідченні, є дата, що відповідає даті внесення даних до інформаційної системи Міндоходів.

В даному випадку в Акті перевірки зазначено про реалізацію позивачем паливно-мастильних матеріалів відповідно до Z - звіту № 0002 за 07.08.2014 через незареєстрований реєстратор розрахункових операцій фіскальний номер , оскільки вказаний РРО був зареєстрований в ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві лише 08.08.2014, тобто на наступний день. Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстраційного посвідчення № від 08.08.2014 року, у якому зазначено дата реєстрації РРО - 08.08.2014 року.

Наведені обставини не спростовані позивачем в ході розгляду справи.

Таким чином, у зв'язку із встановленням обставин щодо використання позивачем незареєстрованого РРО, суд вважає правомірним рішення ДПІ в частині застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 1,0 грн. за порушення п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Стосовно висновків ДПІ щодо порушення позивачем п. 13 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», судом під час розгляду справи встановлено, що згідно Акту перевірки, який є джерелом доказової бази, встановлено, що 13.01.2015 року сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становила 34 298,75 грн., а сума готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті РРО склала 34 298,36 грн., невідповідність склала - 0,39 грн. Як зазначено представником ДПІ, готівку на місці проведення розрахунків було перераховано безпосередньо оператором АЗС власноручно.

Слід зазначити, що позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували вказані обставини та свідчили б про фактичну суму грошових коштів у місці проведення розрахунків (у касі) на момент проведення перевірки, зокрема, таких як: письмових пояснень касирів, опису коштів (по купюрам), що фактично перебувала у касі, тощо.

Відповідно до п. 13 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

За таких обставин та у взаємозв'язку із вищенаведеним суд прийшов до висновку про порушення позивачем п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, у зв'язку з чим не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 0,39 грн. за вказане порушення.

Стосовно встановлених в акті перевірки висновків ДПІ щодо не ведення позивачем обліку товарних запасів за місцем реалізації зберігання та порушення у зв'язку з цим п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суд виходить з наступного.

Так, пунктом 12 статті 3 Закону N 265/95-ВР передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону N 265/95-ВР встановлено, що облік товарних запасів юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) ведеться у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Слід зазначити, що відповідно Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 246 від 20.10.99 р., яке визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності, розроблена методологія та порядок визнання та первісної оцінки запасів, оцінки запасів на дату балансу та розкриття інформації про запаси в примітках до фінансової звітності. При цьому для цілей бухгалтерського обліку даним стандартом встановлено, що запаси включають: сировину, основні й допоміжні матеріали, комплектуючі вироби та інші матеріальні цінності, що призначені для виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг, обслуговування виробництва й адміністративних потреб; незавершене виробництво у вигляді не закінчених обробкою і складанням деталей, вузлів, виробів та незакінчених технологічних процесів. Незавершене виробництво на підприємствах, що виконують роботи та надають послуги, складається з витрат на виконання незакінчених робіт (послуг), щодо яких підприємством ще не визнано доходу; готову продукцію, що виготовлена на підприємстві, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом; товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

В ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В даному випадку в Акті перевірки відповідачем не вказано, які саме положення вищенаведених приписів Стандарту № 9 порушені ТОВ «Велтайм», як ці порушення виявлені і якими документами первинного бухгалтерського обліку підтверджуються.

При цьому, доводи відповідача про ненадання під час проведення перевірки документів, підтверджуючих належний облік товарів, суд вважає непереконливими та зауважує, що норми Закону N 265/95-ВР та інших нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, не містять приписів про те, що ненадання накладних в момент перевірки є свідченням відсутності обліку товарних запасів чи свідченням порушення порядку такого обліку, а також про те, що накладні мають невідкладно надаватись особам, які проводять перевірку, а ненадання накладних в момент перевірки є підставою для притягнення до відповідальності згідно із Законом N 265/95-ВР.

Натомість, на підтвердження здійснення обліку товарних запасів (нафтопродуктів на АЗС) та на спростування доводів ДПІ щодо нестачі бензину А-92, позивачем надано до суду копії Z - Звітів № 0188, № 0189 від 13.01.2015 року, копію ТТН від 12.01.2015 р. за № ТТН-0000009, що підтверджує доставку бензину А-92 на АЗС 12.01.2015 року.

До того ж, оскільки підставою для висновку податкового органу про порушення позивачем ведення обліку товарних запасів, було встановлення не ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації зберігання, суд зазначає, що аналіз наведених нормативних актів та характеру викладеного в акті порушення дає підстави для висновку, що застосування до позивача податковим органом штрафних санкцій відповідно до ст. 20 Закону N 265/95-ВР є помилковим.

Як вбачається зі змісту Закону N 265/95-ВР законодавець розмежовує такі порушення як: 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку (стаття 20) та 2) не ведення або ведення з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання (стаття 21).

Відповідальність за порушення, викладене в акті (не ведення позивачем обліку товарних запасів), була передбачена саме статтею 21 Закону N 265/95-ВР Р.

Всупереч приписів із Закону N 265/95-ВР, відповідач застосував до позивача санкції, передбачені статтею 20 Закону, що не відповідає, змісту порушення, зазначеного в акті.

Статті 21 Закону N 265/95-ВР виключена згідно із Законом України від 02.12.2010 № 2756-VI. Тобто законодавець скасував відповідальність за зазначене в статті порушення взагалі. Тому є помилковим застосування штрафних санкцій за діяння, відповідальність за яке не передбачена, шляхом більш широкого тлумачення статті 20 Закону N 265/95-ВР.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про не доведеність відповідачем наявності обставин порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР та підстав для застосування до позивача штрафних санкцій в частині цього порушення, зокрема у розмірі 24 756,46 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на вищевикладене.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Велтайм» - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 24.04.2015 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 24 756,46 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Судові витрати в сумі 91 (дев"яносто одна) грн. 35 коп. стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтайм" () за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева