Справа № 812/6441/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Київ К/800/53947/13

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіЦвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
суддів Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 року

у справі № 812/6441/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14.08.2013 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області від 12.06.2013 року № щодо нарахування грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки в загальній сумі 60 560, 55 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 14.08.2013 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить рішення цього суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У зв'язку із неприбуттям в судове засідання належним чином повідомлених осіб, які беруть участь у справі, ця справа розглядалася у порядку письмового провадження згідно із статтею 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року відповідачем складено акт від 03.06.2013 року № 918-172-НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14, п.п. 288.1, 288.2, 288.3, 288.4, 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено зобов'язання щодо сплати сум орендної плати за земельні ділянки на загальну суму 48 448, 44 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.06.2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата за земельні ділянки на суму 60 560, 55 грн., з них за основним платежем - 48 448, 44 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 12 112, 11 грн.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про заниження позивачем орендної плати за землю у результаті неврахування змін нормативної грошової оцінки землі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства у періоді, що перевірявся, та правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підпунктом 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: - для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; - для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Стаття 274 Податкового кодексу України визначає, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Згідно із пп. 14.1.125 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Пунктом 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України визначено, що під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Підпунктом 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII цього Кодексу.

З аналізу наведених норм слідує, що розмір орендної плати, який підлягає сплаті до бюджету, залежить від нормативної грошової оцінки землі.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між позивачем та Алчевською міською радою укладені договори оренди землі від 26.10.2005 року та від 04.09.2009 року з додатковими угодами.

За договором оренди землі від 26.10.2005 року орендар ФОП ОСОБА_4 приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 0, 07771 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на період будівництва та експлуатації - 95 794, 70 грн., на період експлуатації - 478 932, 12 грн. Згідно розрахунку розмір орендної плати за ділянку встановлено в сумі 1 759, 99 грн.

Відповідно до договору оренди землі від 04.09.2009 року орендар ФОП ОСОБА_4 приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_2, загальною площею 0, 1735 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 669 137, 45 грн. Згідно із розрахунком розміру орендної плати за ділянку встановлено в сумі 2 788, 07 грн.

Спір у даній справі виник на підставі розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок, оскільки рішенням Алчевської міської ради від 23.09.2011 року № 12/1 «Про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель міста Алчевська Луганської області» затверджено технічну документацію з нормативно грошової оцінки земель м. Алчевська та введено в дію грошову оцінку земель з 01.10.2011 року. Це рішення набрало чинності з дня опублікування і було введено в дію з 01.10.2011 року.

Відповідно до витягу технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за місцезнаходженням: АДРЕСА_2, станом на 22.05.2013 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2010 року по 30.09.2011 року складає 708 626, 05 грн., з 01.10.2011 року - 1 346 290, 60 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.01.2010 року по 30.09.2011 року складає 858 883, 28 грн., з 01.10.2011 року - 1 605 461, 24 грн.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що визнання нечинними п.п. 2-5, 8 рішення Алчевської міської ради від 23.09.2011 року № 12/1 «Про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель міста Алчевська Луганської області» відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.06.2012 року у справі 2а-5/12/1201 не звільняє платника податку від сплати грошового зобов'язання з орендної плати за землю в період з 01.10.2011 року по 12.06.2012 року відповідно до положень вказаного рішення, оскільки визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У цьому судовому рішенні суд не визначив, що окремі положення рішення міськради вважатимуться нечинними з моменту прийняття цього акта. При цьому інша частина рішення міськради зберігає чинність.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року №7 визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Встановлено, що відповідне рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту проголошення, тобто з 13.06.2012 року, дія зазначеного рішення під час розгляду справи судом не зупинялася, а тому податковий орган правомірно збільшив позивачу суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю за відповідний період.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.06.2012 року у справі 2а-5/12/1201 визначено, що введення рішенням Алчевської міської ради №12/1 від 23.09.2011 року з 01.10.2011 року, тобто в середині бюджетного року, нормативної грошової оцінки земельних ділянок у м. Алчевськ суперечить приписам податкового та бюджетного законодавства, а тому з 01.10.2011 року судовим рішенням скасовані самі підстави для введення автоматичного перегляду орендної плати, є безпідставними.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судом апеляційної інстанції ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 року у справі № 812/6441/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук