Справа № 2а-4439/09/1370
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2010-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2010 р. № 2а-4439/09/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лунь З.І.

при секретарі Івашків В.І.

з участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2;

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця»до Державної податкової інспекції у м. Львові про скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2006 року № 622301/0/19560/23-0 та від 01.02.2007 року № 622301/1/1787,

ВСТАНОВИВ:

На новому розгляді у Львівському окружному адміністративному суді знаходиться справа за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця»до Державної податкової інспекції у м. Львові про скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2006 року № 622301/0/19560/23-0 та від 01.02.2007 року № 622301/1/1787.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, письмових поясненнях. Вважають, що позовні вимоги є обґрунтовані, оскільки про ліквідацію Державного підприємства «База матеріально-технічного постачання»Державного управління справами контрагента за Договором №321/02 від 20.06.2002 року про надання поворотної фінансової допомоги, їм стало відомо з факсограми, отриманої від ОСОБА_5 в грудні 2005 року, що стало підставою для віднесення суми дебіторської заборгованості в розмірі 6616666,00 до витрат бухгалтерського обліку в складі резерву сумнівних боргів в 2005 році.

Представники відповідача проти позову заперечили з мотивів, викладених у письмових запереченнях щодо позовних вимог та запереченнях щодо долучених платіжних доручень. Вважають дії позивача такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки віднесення суми дебіторської заборгованості в розмірі 6616666,00 до витрат бухгалтерського обліку в складі резерву сумнівних боргів в 2005 році здійснено на підставі листа ОСОБА_5 отриманого у січні 2006 року, а також зазначають, що перерахування коштів на рахунок Державного підприємства «База матеріально-технічного постачання»здійснювалося після прийняття рішення керівником зазначеного підприємства про його ліквідацію.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Працівниками Державної податкової інспекції у м. Львові проведено планову документальну перевірку Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця»за період 01.01.05 р. по 31.03.06 р. За результатами перевірки складено Акт від 20.11.2006 р. № 140/23-0/01059900 «Про результати виїзної планової документальної перевірки ДТГО «Львівська залізниця»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 р. по 31.03.2006 р.»(далі-Акт перевірки).

В Акті перевірки, зокрема, встановлено порушення ст. 65 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік»№ 2285-ІV від 23.12.2004 року, ст. 67 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»№ 3235-ІV від 20.12.2005 року, п. 1, 2, 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 50 від 15.01.2005 року «Про затвердження Порядку і нормативу відрахування господарськими організаціями до загального фонду Державного бюджету України частки прибутку (доходу) господарськими організаціями за результатами щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році»ДТГО «Львівська залізниця»занижено нарахування частини прибутку в розмірі 3 308,33 тис. грн. (в т.ч. в ІV кварталі 2005 року 3 308,33 тис. грн.).

На підставі Акта перевірки ДПІ у м. Львові прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.11.06 р. № 622301/0/19560/23-0, яким ДТГО «Львівська залізниця», згідно з пп. "б" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»донараховано суму податкового зобов'язання за платежем: "21010100 - відрахування частини прибутку" у тому числі основний платіж - 3308333,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції -1323333,20 грн., на яке було подано скаргу у адміністративному порядку, яка залишена без задоволення і за наслідками розгляду якої прийнято повторне податкове повідомлення-рішення від 01.02.2007 року №622301/1/1787.

При прийнятті постанови суд виходив з наступного.

20.06.2002 року між Державним управлінням справами та ОСОБА_6 адміністрацією залізничного транспорту України «Укрзалізниця»укладено договір № 321/02 про надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_6 управлінню справами.

22.08.2002 року укладено угоду № 1 про зміну порядку виконання договору від 20.06.2002 року № 321/02, відповідно до якої Державна адміністрація залізничного транспорту «Укрзалізниця»зобов'язується здійснити фінансову допомогу шляхом перерахування коштів ОСОБА_6 підприємству «База матеріально-технічного постачання»Державного управління справами, яке, в свою чергу, відповідно до ст. 164 Цивільного кодексу України, в редакції, чинній на момент здійснення зазначених правовідносин, виконує зобов'язання, що виникли по Договору від 20.06.2002 року № 321/02.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору від 20.06.2002 року № 321/02 та Угоди № 1 від 22.08.2002 року Державне підприємство «База матеріально-технічного постачання»Державного управління справами зобов'язується повернути фінансову допомогу згідно з графіком повернення фінансової допомоги від 04.10.2002 р., у якому зазначено, що повернення фінансової допомоги повинно було здійснюватися в термін з 31.01.2007 року по 31.09.2007 року.

Щодо часу фактичного надання фінансової допомоги позивачем ДП «База матеріально-технічного забезпечення»Державного управління справами суд зазначає наступне.

Листом Державного управління справами від 18.10.2005 року №02-02-02/1-2812 «Укрзалізницю»повідомлено про ліквідацію Державного підприємства «База матеріально-технічного забезпечення»на підставі розпорядження керівника Державного управління справами від 05.11.2002 року № 529.

Як вбачається з матеріалів справи, факсограма ОСОБА_5 Державного управління справами від 18.10.2005 року №02-02-02/1-2812 та Розпорядження керівника Державного управління справами від 05.11.2002 року №529 відправлено факсом з ОСОБА_5 та отримано позивачем 20.12.2005 року.

Доводи відповідача щодо достовірності зазначених факсограм спростовуються показами свідка ОСОБА_7, який пояснив, що факсограму ОСОБА_5 Державного управління справами від 18.10.2005 року №02-02-02/1-2812 та Розпорядження керівника Державного управління справами від 05.11.2002 року №529 було отримано в кінці грудня 2005 року, однак, враховуючи те, що граничним строком подання річної бухгалтерської звітності Львівською залізницею є 07 лютого наступного року (Облікова політика ОСОБА_5, затверджена наказом ОСОБА_5 від 19.01.2000 р. №17-ц, чинна на момент існування зазначених правових відносин), а також для належного оформлення підстав списання дебіторської заборгованості за 2005 рік відповідно оформлений примірник ОСОБА_5 Державного управління справами від 18.10.2005 року №02-02-02/1-2812 надіслано на адресу Львівської залізниці Головним фінансово-економічним управлінням «Укрзалізниці»від 24.01.2006 року №ЦФ-16/56.

Таким чином, суд дійшов висновку, що повідомлення «Укрзалізниці»про ліквідацію Державного підприємства «База матеріально-технічного забезпечення»відбулося 18.10.2005 року, про факт ліквідації Державного підприємства «База матеріально-технічного забезпечення»позивачеві стало відомо 20.12.2005 року.

Щодо покликання відповідача на ОСОБА_5 від 04.10.2005 року №ЦЗЕ-11/1209 про те, що ОСОБА_5 станом на 04.10.2005 року проводиться робота по поверненню поворотної фінансової допомоги суд зазначає, що оскільки фінансова допомога надавалася ОСОБА_5 відповідно до угод, які укладалися нею, то, відповідно, робота по поверненню фінансової допомоги правомірно повинна проводитися ОСОБА_5, а не позивачем.

Водночас лист ОСОБА_5 від 04.10.2005 року №ЦЗЕ-11/1209 свідчить про те, що станом на 04.10.2005 року ОСОБА_5 як кредитора не було повідомлено про намір ліквідації боржника.

Суд не бере до уваги доводи відповідача відносно того, що Державне підприємство «База матеріально-технічного забезпечення»було ліквідоване 05.11.2002 року, оскільки відповідно до ч.4 ст.34 чинного на час існування вказаних правових відносин Закону України «Про підприємства в Україні», підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України. Як вбачається з матеріалів справи, скасування державної реєстрації Державного підприємства «База матеріально-технічного забезпечення»було здійснено 21.03.2003 року.

З доданих позивачем до матеріалів справи копій платіжних доручень, згідно з якими здійснено перерахування коштів Управлінням справами ОСОБА_5 ОСОБА_6 підприємству «База матеріально-технічного забезпечення»всього в сумі 39700000,00 грн. вбачається, що перерахування коштів відбувалося з 15.10.2002 року по 11.02.2003 року.

Таким чином, фактичне надання фінансової допомоги позивачем ОСОБА_6 підприємству «База матеріально-технічного забезпечення» відбулося до скасування державної реєстрації останнього.

Як вбачається з доданих позивачем до матеріалів справи платіжних доручень, платником у яких зазначено Управління справами ОСОБА_5, отримувачем - Державне підприємство «База матеріально-технічного забезпечення», призначення платежу - фінансова допомога згідно договору №321/02 від 20.05.2002 року у платіжному дорученні №3812; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ №46 від 14.06.2002 року у платіжному дорученні №3826 від 16.10.2002 року; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ від 14.06.2002 у платіжному дорученні №3945 від 23.10.2002 року; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ від 14.06.2002 у платіжному дорученні №3975 від 25.10.2002 року; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ від 14.06.2002 у платіжному дорученні №3998 від 29.10.2002 року; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ від 14.06.2002 у платіжному дорученні №4048 від 01.11.2002 року; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ від 14.06.2002 у платіжному дорученні №4261 від 13.11.2002 року; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ від 14.06.2002 у платіжному дорученні №4300 від 15.11.2002 року; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ від 14.06.2002 у платіжному дорученні №4476 від 27.11.2002 року; перерахування б/п фінансової допомоги згідно з Рішенням Ради УЗ від 14.06.2002 у платіжному дорученні №4826 від 18.12.2002 року; перерахування фінансової допомоги згідно з Договором №321/02 від 20.06.2002 року у платіжному дорученні №4855 від 19.12.2002 року; перерахування безповоротної фінансової допомоги згідно з Договором №321/02 від 20.06.2002 року у платіжному дорученні №4880 від 20.12.2002 року; перерахування безповоротної фінансової допомоги згідно з Договором №321/02 від 20.06.2002 року у платіжному дорученні №4919 від 23.12.2002 року; перерахування безповоротної фінансової допомоги згідно з Договором №321/02 від 20.06.2002 року у платіжному дорученні №4933 від 25.12.2002 року; перерахування безповоротної фінансової допомоги згідно з Договором №321/02 від 20.06.2002 року у платіжному дорученні №553 від 07.02.2003 року; перерахування поворотної фінансової допомоги згідно з додатком №2 від 04.10.2002 року по Договору №321/02 від 22.08.2002 року у платіжному дорученні №602 від 11.02.2003 року; перерахування поворотної фінансової допомоги згідно з додатком №2 від 04.10.2002 року по Договору №321/02 від 22.08.2002 року у платіжному дорученні №644 від 11.02.2002 року.

Враховуючи те, що як вбачається з Договору №321/02 від 20.06.2002 року Рішення ОСОБА_7 ОСОБА_5 №46 було прийнято 16.06.2002 року і на його підставі надано повноваження заступнику генерального директора ОСОБА_5 укладати зазначений договір, суд вважає доводи відповідача щодо низки невідповідностей у рядку «призначення платежу»платіжних доручень №3826 від 16.10.2002 року; №3945 від 23.10.2002 року; №3975 від 25.10.2002 року; №3998 від 29.10.2002 року; №4048 від 01.11.2002 року; №4261 від 13.11.2002 року; №4300 від 15.11.2002 року; №4476 від 27.11.2002 року; №4826 від 18.12.2002 року; №4855 від 19.12.2002 року такими, що не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо зазначення у рядку «призначення платежу»перерахування безповоротної фінансової допомоги згідно з Договором №321/02 від 20.06.2002 року у платіжному дорученні №4855 від 19.12.2002 року; №4880 від 20.12.2002 року; №4880 від 20.12.2002 року; №4919 від 23.12.2002 року; №4933 від 25.12.2002 року, оскільки з договору №321/02 від 20.06.2002 року вбачається надання фінансової допомоги.

Доводи відповідача, щодо списання сум в рахунок погашення дебіторської заборгованості могли здійснити інші Державно-територіальні обєднання спростовуються відомостями отриманими за листами СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Харкові, згідно з яким дебіторська заборгованість СТГО «Південна залізниця» у сумі 6616667,00 грн. була списана у 2007 році за рахунок нерозподіленого прибутку; СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Одесі, згідно з яким щодо питання надання поворотної фінансової допомоги згідно з договором №321/02 від 22.08.2002 року, виписаних після ліквідації Державного підприємства «База матеріально-технічного забезпечення»перевірками ДП «Одеська залізниця»порушень не встановлено; ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, згідно з яким в Акті перевірки ДП «Південно-Західна залізниця»від 31.01.2007 року не відображено списання дебіторської заборгованості як безнадійної згідно з Договором №321/02 від 22.08.2002 року; СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську, згідно з яким в отриманих матеріалах ревізій ДП «Придніпровська залізниця»не встановлено фактів безпідставного списання дебіторської заборгованості згідно з Договором №321/02 від 22.08.2002 року; СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку, згідно з яким не було встановлено порушень щодо безпідставного списання дебіторської заборгованості.

Керуючись п. 2 розділу «Внутрішні та внутрішньогосподарські розрахунки»Порядку економічних взаємовідносин на залізничному транспорті України, затвердженого наказом ОСОБА_5 від 03.07.2000 р. № 251-Ц (із внесеними змінами і доповненнями), відповідно до якого при внутрішніх та внутрішньогосподарських розрахунках між учасниками, які входять до складу зведеного балансу ОСОБА_5, вимога платежу оформляється шляхом виписки повідомлення (авізо), ОСОБА_5 було надіслано фінансово-економічній службі Львівської залізниці авізо від 27.12.2002 р. № 521 на суму 5866666 грн. та авізо від 28.03.2003 р. № 82 на суму 750000 грн., якими передано суми поворотної фінансової допомоги ДП «База матеріально-технічного забезпечення»Державного управління справами згідно договору від 22.06.2002 р. № 321/02 та Угоди № 1 від 22.08.2002 р. і додатку № 2 від 04.10.2002 р. Вказані авізо були акцептовані фінансово-економічною службою Львівської залізниці, а суми, зазначені в них, обліковані у складі довгострокової дебіторської заборгованості.

Водночас суд зазначає, що авізо не є доказом перерахування коштів.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ліквідовано суб'єкт господарювання щодо якого повинна була здійснюватись позовна робота, поворотна фінансова допомога, надана ОСОБА_6 підприємству «База матеріально-технічного постачання» Державного управління справами в сумі 6616666 грн., є сумнівним боргом, оскільки погашення боргу повинно було здійснюватись в 2007 році, а підприємство, яке мало погашати заборгованість, ліквідовано в 2002 році.

Відповідно до Методичних рекомендацій по застосуванню на залізничному транспорті Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 Дебіторська заборгованість», затверджених наказом ОСОБА_5 від 30.12.1999 р. № 379-Ц, сумнівний борг - поточна заборгованість, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником.

Обліковою політикою ОСОБА_5, затвердженою наказом ОСОБА_5 від 19.01.2000 року № 17-Ц, передбачено створення резерву сумнівних боргів. П(с)БО 10 «Дебіторська заборгованість»визначено, що нарахування резерву сумнівних боргів відображається у Звіті про фінансовий результат у складі інших операційних витрат у рядку 090.

Згідно з п.1.25 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»безнадійною заборгованістю вважається заборгованість, яка відповідає будь-якій з наведених нижче ознак, а саме: заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності; прострочена заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна фізичної особи, за умови, що дії кредитора, направлені на примусове стягнення майна позичальника, не призвели до повного погашення заборгованості; заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна: фізичної особи, на яке відповідно до Закону може бути спрямовано стягнення; фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності або юридичної особи, оголошених банкрутами у порядку, встановленому законом, або при їх ліквідації (зняття з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності); заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних від продажу на відкритих аукціонах (публічних торгах) майна позичальника, переданого у заставу як забезпечення зазначеної заборгованості, за умови, що інші юридичні дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника не призвели до повного покриття заборгованості; заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажору), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також визнаних у судовому порядку безвісно відсутніми, померлими або недієздатними, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Покликання позивача на Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними польовими фондами»та Закон України «Про систему оподаткування»щодо відсутності у них врегулювання відрахування частини прибутку (доходу) суд не бере до уваги у звязку з тим, що застосування норм зазначених нормативно-правових актів є порушенням застосування норм права, оскільки щодо зазначених правових відносин застосовується спеціальна норма ст.65 Закону України «Про ОСОБА_6 бюджет на 2005 рік».

З огляду на вище наведене, суд дійшов висновку, що дії Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця»щодо віднесення поворотної фінансової допомоги в сумі 6616666 грн., наданої ОСОБА_6 підприємству «База матеріально-технічного постачання»Державного управління справами до витрат бухгалтерського обліку в складі резерву сумнівних боргів в 2005 р. вчинені згідно з нормами чинного законодавства України.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, виставлених ОСОБА_6 податковою інспекцією у м. Львові ОСОБА_6 територіально-галузевому обєднанню «Львівська залізниця» від 20.11.2006 року № 622301/0/19560/23-0 та від 01.02.07 року №622301/1/1787 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати у вигляді 3 грн. 40 коп. судового збору присуджуються з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.11.2006 року №622301/0/19560/23-0 та від 01.02.07 року №622301/1/1787.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця»(м. Львів, вул. Гоголя, 1, ідентифікаційний код 01059900) 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку визначеному ч.5 ст. 186 КАС України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова в повному обсязі складена 09.07.2010 року.

Суддя Лунь З.І.