Справа № 813/2017/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року Справа № 813/2017/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Кузана Р.І.,

судді Кухар Н.А.,

судді Костецького Н.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Перчак С.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Державної міграційної служби України до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

Державна міграційна служба України (надалі ДМС України, позивач) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в особі Департаменту державної виконавчої служби, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, ОСОБА_4, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України в частині залишення без розгляду клопотання ДМС України від 21.01.15р. № 9.3/79-15;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 про стягнення виконавчого збору від 04.03.15р. № 46012766;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 про накладення штрафу від 04.03.15р. № 46012766.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржувані постанови винесені без врахування того, що позивач не міг виконати судове рішення про поновлення ОСОБА_6 на роботі на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з 15.05.14 р., оскільки в період встановлений для виконання вищевказаного судового рішення на посаді начальника Головного управління ДМС України у Львівській області працював ОСОБА_4 Наказом ДМС України від 17.01.15р. № 10-к ОСОБА_4 відсторонено від посади начальника Головного управління ДМС України у Львівській області на строк з 12.01.15р. по 12.03.15р. на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 12.01.15р. у справі № 461/14845/14-к. Вказане свідчить, що ДМС України з незалежних від неї обставин була позбавлена можливості до 13.03.15р. вирішити питання щодо переведення вказаного працівника на іншу роботу або його звільнення з метою виконання виконавчого документу, так як термін відсторонення від роботи не закінчився і працівник до роботи не став. Відповідачу направлено клопотання ДМС України про відстрочення виконання рішення до 12.03.15р. та зупинення виконавчого провадження, в якому державного виконавця проінформовано про вищевказані обставини. Однак таким не вжито жодних дій шодо розгляду такого клопотання. З урахуванням викладених обставин просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представники позивача та третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та долучених до неї доказів.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив. Зазначив, що оскаржувані постанови винесені на підставі та в межах повноважень, визначених законом. З огляду на те, що позивачем не виконано в добровільному порядку рішення суду, державним виконавцем правомірно винесено постанову про накладення штрафу за невиконанням без поважних причин у встановленим державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі та стягнуто виконавчий збір.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 від 14.01.15р. відкрито виконавче провадження ВП №46012766 щодо виконання виконавчого листа № 813/4086/14, виданого 08.09.14р. Львівським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_6 на роботі на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з 15.05.14р. Така постанова надіслана на адресу боржника 15.01.15р. супровідним листом № С-82/2-216/15 та отримана ДМС України 19.01.15р.

21.01.15р. ДМС України надіслано відповідачу клопотання № 9.3/79-15 про звернення до Львівського окружного адміністративного суду з заявою про відстрочення виконання рішення до 12.03.15р. та зупинення виконавчого провадження. Клопотання мотивоване тим, що на дату відкриття виконавчого провадження ВП №46012766 на посаді начальника Головного управління ДМС України у Львівській області працював ОСОБА_4, якого призначено порядком переведення відповідно до наказу ДМС України від 24.07.14р. № 532-к. Наказом ДМС України від 17.01.15р. № 10-к ОСОБА_4 відсторонено від посади начальника Головного управління ДМС України у Львівській області на строк з 12.01.15р. по 12.03.15р. на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 12.01.15р. у справі № 461/14845/14-к, а тому в боржника є поважні причини невиконання рішення суду в період відсутності на роботі ОСОБА_4 З урахуванням викладених обставин просив клопотання задовольнити.

04.03.15р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 надіслано позивачу ОСОБА_7 №с-82/2.-215/15 щодо виконання виконавчого листа, виданого Львівським окружним адміністративним судом від 08.09.14р. №813/4086/14.

Окрім цього 04.03.15р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 у звязку з невиконанням без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі винесено постанови ВП 46012766 про накладення на боржника штрафу у розмірі 680 грн. та про стягнення виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн.

Судом також встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 12.03.15р. № К/800/64086/14 частково скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.14р., на підставі якого 08.09.14р. видано виконавчий лист №813/4086/14.

У звязку з чим державним виконавцем 30.06.15р. закрито виконавче провадження за вищезгаданим виконавчим листом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження № 606-XIV від 21.04.99р. (далі Закон № 606-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1 та 2 ст. 2 Закону № 606-ХІV визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу (далі - державні виконавці).

Відповідно до ст.25 Закону № 606-ХІV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

За положеннями ч.1 ст. 85 Закону № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ст.36 Закону № 606-ХІV за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Статтею 38 Закону № 606-ХІV встановлено право державного виконавця зупинити виконавче провадження. А саме, виконавче провадження може бути зупинено: у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

З аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що підставою для накладення штрафу за невиконання рішення суду в добровільному порядку є лише відсутність поважних причин для такого невиконання, які державний виконавець повинен зясовувати в кожному конкретному випадку.

Судом встановлено, що Державною міграційною службою України направлено відповідачу мотивовану заяву про неможливість виконання судового рішення у строк встановлений державним виконавцем та надано докази неможливості її виконання. В матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, що свідчили про розгляд відповідачем такої заяви та прийняття рішення за наслідками її розгляду. В свою чергу, державним виконавцем не зважаючи на наявність такої заяви винесено оскаржувані постанови про накладення штрафу за невиконанням без поважних причин у встановленим державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі у розмірі 680 грн.

Щодо позовної вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 про стягнення виконавчого збору від 04.03.15р. № 46012766 судом встановлено наступне:

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 28 Закону № 606-ХІV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом№ 606-ХІV порядку.

Аналогічна позиція викладена в пункті 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", яким надано роз'яснення, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом позивачем не виконано рішення суду в строк, встановлений законом з поважних причин, що зумовлені неможливістю звільнення чи переведення на іншу посаду ОСОБА_4 в період відсторонення його від посади за ухвалою суду. Відповідачем не надано належної оцінки таким доводам позивача, а також не надано доказів правомірності своїх рішень.

Відповідно до ч3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши подані докази та проаналізувавши положення вказаних норм законодавства, суд дійшов висновку, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу від 04.03.15р. ВП № 46012766 прийняті без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, атому їх слід скасувати.

Крім цього, суд вважає за необхідне у резолютивній частині постанови, відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначити про протиправність спірних постанов.

Щодо позовної вимоги визнати протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України в частині залишення без розгляду клопотання ДМС України від 21.01.15р. № 9.3/79-15 суд зазначає, що самі по собі (без постанови) дії чи бездіяльність, не мають самостійного правового значення, не породжують у позивача жодних обов'язків, а отже й не порушують прав та інтересів позивача. У зв'язку з цим адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у вигляді судового збору зі сторін не стягуються.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 від 04.03.15р. ВП № 46012766 про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Кузан Р.І.

Суддя Кухар Н.А.

Суддя Костецький Н.В.