Справа № 812/955/15
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/955/15

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по доплаті до мінімального страхового внеску в розмірі 1 736,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по доплаті до мінімального страхового внеску в розмірі 1 736,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в місті Лисичанську Луганської області з 23.10.2007 року та працює за спрощеною системою оподаткування і відповідно з цим є платником страхових внесків.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у період з 01.07.2010 по 31.12.2010 працювала на особливому способі оподаткування (фіксований податок) та мала члена сімї, який брав участь у провадженні ним підприємницької діяльності.

За відповідачем лічиться недоїмка за період з 01.01.2010 р. по 07.04.2014 в сумі 1 736,80 грн.

З 17.07.2010 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до зазначеного Закону фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах, зобовязані сплачувати страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Сплата страхових внесків здійснюється у строки, визначені п.6 ст.20 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а саме щоквартально. Протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу.

В порушення вказаних норм чинного законодавства відповідач не сплатив у повному розмірі страхові внески, нараховані згідно наданого звіту, у звязку з чим утворилася заборгованість у сумі 1540,80 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та день розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просить провести розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та день розгляду справи повідомлений належним чином.

На судовий запит від Управління Державної міграційної служби України у Луганській області надало відповідь від 21.08.2015 № 812/960/15/9820/15, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Ухвала про відкриття провадження направлена відповідачу за вищевказаною адресою, конверт повернувся до суду з відміткою пошти за зазначеною адресою не проживає (а.с.13).

Таким чином, судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд приходить до наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована та перебуває на обліку в якості платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області з 22.10.2007 року за номером 12-11-11-10867, що підтверджується повідомленням про взяття на облік платника єдиного внеску (а.с. 6).

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону Українивід 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09.07.2003 р. (далі - Закон № 1058) Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058 страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

Частиною 1 статті 5 Закону № 1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 виключно цим Законом визначаються коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та платники страхових внесків, їх права та обов'язки.

Частиною 3 ст. 18 Закону № 1058 передбачено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 11 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

До членів сімей фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, належать: дружина (чоловік), батьки, діти та інші утриманці, які досягли 15 років, не перебувають у трудових або цивільно-правових відносинах з такою фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, але разом з ним здійснюють підприємницьку діяльність і отримують частину доходу від заняття цією діяльністю.

З 17 липня 2010 року з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до Законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 08 липня 2010 року № 2461-VI порядок обчислення страхових внесків змінився і їх сплата вже не повинна була відбуватися з фіксованого розміру.

До введення в дію Закону України від 08.07.2010 р. № 2461 Про внесення змін до Законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування доплата до мінімального страхового внеску здійснювалася за бажанням фізичної особи-платника спрощеної системи оподаткування. Починаючи з липня 2010 року Законом України Про внесення змін до Законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 08.07.2010 р. № 2461 встановлено обовязкову сплату підприємцями-фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду в порядку, визначеному Законом України № 1058.

З урахуванням внесених змін, які набрали чинності, згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону № 1058 загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є застраховані особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Частиною 3 ст. 15 Закону № 1058 передбачено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страхувальник зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частиною 6 ст. 20 вказаного Закону, яка регулює питання обчислення та сплати страхових внесків, визначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Законом України Про внесення змін до Законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 08 липня 2010 року № 2461-VI підпункт 4 пункту 8 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування викладено в такій редакції:

Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності в платника страхових внесків одночасно із зобовязаннями із сплати страхових внесків зобовязань із сплати податків, інших обовязкових платежів, передбачених законом, або зобовязань перед іншими кредиторами зобовязання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобовязаннями, крім зобовязань щодо виплати заробітної плати (доходу). Закон набрав чинності 17 липня 2010 року і діяв до 01 січня 2011 року дня набрання чинності Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст.106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобовязаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Судом встановлено, що згідно повідомлення-розрахунку до вимоги № 5364 від 07.05.14 за 2010 рік фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 нараховано страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1792,80 грн., з яких фактично сплачено 56,00 грн. (а.с.7).

Нарахована сума внесків відповідачем в установлені законом терміни повністю не сплачена, внаслідок чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість по сплаті страхових внесків за 2010 рік у розмірі 1736,80 грн.

Відповідно до вимог ч.3 ст.106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування позивачем рекомендованою кореспонденцією відповідачу була надіслана вимога про сплату боргу від 07.04.2014 № Ф-5364 на суму1736,80 грн. (а.с.8).

Вимога про сплату відповідачем не отримана, до управління Пенсійного фонду в місті Лисичанську Луганської області повернувся конверт з відміткою пошти: за закінченням терміну зберігання (а.с.9).

Відповідач суму недоїмки не сплатив, вимогу про сплату недоїмки з управлінням Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області не узгодив та у судовому порядку її не оскаржив.

Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не сплатив, позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області визнаються судом обґрунтованими, доведеними а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню повному обсязі.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.14, 17, 20, 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по доплаті до мінімального страхового внеску в розмірі 1736,80 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Ленінградська, 10) на користь управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 347, р,р №3 в ВАТ «Державний Ощадний банк України» МФО 304665, код 21792407) заборгованість по доплаті до мінімального страхового внеску в сумі 1736,80 (одна тисяча сімсот тридцять шість грн. 80 коп.) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_2