Справа № 804/12373/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2015 рокусправа № 804/12373/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року в адміністративній справі № 804/12373/14 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень рішень, -

в с т а н о в и в :

13 серпня 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.07.2014 року № з нарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 22359.44 грн., та штрафних санкцій в сумі 5589.86 грн., визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2014 року № в частині виявленого за результатами перевірки заниження єдиного внеску у сумі 49894.74 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 7484.21 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що висновки податкового органу щодо заниження суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та заниження єдиного соціального внеску, що нараховується на суму чистого оподаткованого доходу є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, у зв'язку з чим, оскаржувані податкове повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу з ЄВ, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога про сплату боргу (недоїмки) є незаконними та підлягають скасуванню.

Постановою Дніпропетрвоського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення - рішення від 23.07.2014 року № з нарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 22359.44 грн., та штрафних санкцій в сумі 5589.86 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2014 року № в частині виявленого за результатами перевірки заниження єдиного внеску у сумі 49894.74 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 7484.21 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що податковий орган при винесенні оскаржуваних рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством, так вказані рішення були прийняті у відповідності до висновків акту перевірки позивача, якою встановлено відсутність реального характеру настання наслідків господарських правовідносин між позивачем та контрагентами, у зв'язку з чим, ФОП ОСОБА_1 завищила валові витрати та занизила суму чистого оподаткованого доходу, податку на доходи фізичних осіб та відповідно суму ЄВ.

На адресу суду надішли клопотання від ФОП ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв'язку з хворобою її представника, а також про вжиття заходів щодо забезпечення правової допомоги позивача з метою представлення інтересів в судовому процесі.

Колегія суддів, порадившись на місці, враховуючи достатність наявних в матеріалах справи доказів та пояснень сторін, вирішила в задоволенні клопотання позивача відмовити та здійснити розгляд справи у відсутність сторін, які були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, у зв'язку з чим, у відповідності до ст. 41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Дніпродзержинської ОДПІ було проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за наслідками якої складено акт перевірки від 09.07.2014 року №2963/04-03-17-01/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення ФОП ОСОБА_1 приписів п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік на суму 22359,44 грн., а також порушення позивачем приписів п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», через що позивачем занижено єдиний внесок за 2011 рік на суму 49894,74 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 27949,30грн., в тому числі за основним платежем 22359,44грн. та за штрафними санкціями 5589,86грн. (т.1 а.с.7).

23 липня 2014 року податковим органом винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, яким на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 7484,21грн. (т.1 а.с.9).

Також 23 липня 2014 року Дніпродзержинською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області була виставлена вимога про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф- на загальну суму 50807,29грн., у тому числі сума заниженого єдиного внеску за 2011 рік - 49894,74грн. (т.1 а.с.8).

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення - рішення №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф- є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є незаконними та необґрунтованими, прийнятими в порушення вимог чинного законодавства без належного дослідження всіх обставин, що мають значення для справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2, та складаються з: доходу від операційної діяльності та інших доходів, які визначаються відповідно до п. 135.5, за винятком доходів, визначених у пункті 135.4 та у статті 136.

Відповідно п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визначається за датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

У п. 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України вказано, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи з положень пп. 14.1.181. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно із п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до п. 177.2.ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В свою чергу, згідно приписів п. 177. 4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на формування податку на прибуток фізичних осіб, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) під час провадження своєї господарської діяльності. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідок якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду було укладено договори купівлі-продажу з ТОВ «Інтерсервіс-Постач» та ПП «Гранд-Буд Престиж», згідно яких позивач придбав у вказаних контрагентів запчастини, інструменти (лапа FC, трос оцинкований, регулятор тиску, диски сошника, стойки КПС, лемех, лапи 330, 200, секції КНР), металопродукцію та канцелярські товари.

Крім того, між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Гранд-Буд Престиж» було укладено договір оренди обладнання від 02.03.2011р. №01/03/11-2, згідно якого ПП «Гранд-Буд Престиж», як орендодавець, надавало позивачеві в оренду обладнання для сушіння автомобільної шпаклівки, ґрунтів, фарб, лаків та інших матеріалів, використовуваних при ремонті транспортних засобів (установка трьох касетна ЕТS 3 Digita 1 одиниця, сушка ИК YOKI STAR-YS-A10 2 одиниці, сушка ИК YOKI STAR-YS-A30 1 одиниця).

Реальність вищеозначених господарських операцій документально підтверджена позивачем відповідними договорами купівлі-продажу та договором оренди, рахунками-фактурами, видатковими та податковим накладними, товарно-транспортними накладними щодо транспортування придбаних товарно-матеріальних цінностей та орендованого обладнання, відповідними записами в Книзі обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1, банківськими виписками щодо здійснення оплати за придбані товари та оренду вищеозначеного обладнання, а також бухгалтерськими довідками про витрачання матеріалів та первинними документами по взаємовідносинам з контрагентами КВП ДМР «Міськводоканал», ПАТ «Дніпропетровський крохмалепаточний комбінат», ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод», ЗАТ з ІІ «Оріль-лідер», ТОВ «Верес», ФГ «Білосніжка» та СХ ТОВ «Родина», яким в подальшому було реалізовано придбані у ТОВ «Інтерсервіс-Постач» та ПП «Гранд-Буд Престиж» товарно-матеріальні цінності, як шляхом безпосереднього продажу, так і в ході виконання робіт на їх замовлення з ремонту транспортних засобів (т.1 а.с.99-180а, 217-249).

Придбані товари та орендоване обладнання повністю використані в господарській діяльності позивача та безпосередньо повязані з нею, оскільки, основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є технічне обслуговування та ремонт автомобілів, оптова торгівля автомобільними деталями та приладдям тощо.

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов'язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість та податку на прибуток у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом наслідком яких є поставка товару.

Щодо посилання відповідача на вирок у кримінальній справі №0417/1-298/2011 від 12.08.2011р., постановлений Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська відносно обвинувачених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким встановлено вину вищеозначених осіб у скоєнні фіктивного підприємництва, в тому числі щодо ТОВ «Інтерсервіс-Постач», суд першої інстанції вірно зазначив, що означеним вироком жодних обставин щодо правовідносин ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «Інтерсервіс-Постач» не встановлювалося.

Водночас, згідно ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Водночас передбачене статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

Однак, відповідач, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

В свою чергу, позивачем на підтвердження своєї позиції надано суду достатні, належні та допустимі докази, що свідчать на користь доведеності факту здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами та правомірності формування за наслідками господарських операцій податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб, повноти сплати ЄСВ.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо правомірності формування позивачем податку на прибуток фізичних осіб, укладених позивачем з означеними контрагентами, на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення господарської операції, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.

Правомірність формування податку на доходи фізичних осіб зумовлює правомірність визначення сум ЄВ, що підлягають сплаті розраховуючи з чистого оподаткованого доходу у відповідності до Закону.

Відповідно протиправним є донарахування відповідачем єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 49894,74грн., оскільки позивачем не занижувався дохід, на який нараховується цей внесок, отже, протиправними є і вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 23.07.2014р. №Ф- та рішення відповідача № від 23.07.2014р. про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7484,21грн.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про достатність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних рішень податкового органу.

У зв'язку з вищезазначеним, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко