Справа № 809/1651/13-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 р. Справа № 876/8924/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача Говзана М.М., відповідача Мелінишин С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано - Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано - Франківській області на постанову Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у адміністративній справі №809/1651/13-a за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» до Державної податкової інспекції у м. Івано - Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано - Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №№, від 11.01.2013 року.

10.09.2013 року постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №809/1651/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду за № 876/12790/13 від 23.09.2014 року, в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №№, від 11.01.2013 року - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2015 за №800/52370/14, за наслідками розгляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» на рішення суду першої та апеляційної інстанцій в цій справі, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції слугували висновки суду касаційної інстанції про те, що судами попередніх інстанцій своїми не вірними висновками встановлено відсутність у контрагента позивача ТзОВ «Вітрила Колор» необхідних умов для здійснення господарської діяльності, відсутності основних фондів, виробничих активів. Не було в повному обсязі досліджено первинні документи ТзОВ «Біг СіТі ЛТД», що містяться в матеріалах справи (копії договорів, податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення, акти виконаних робіт) та не з'ясовано чи підтверджують вони факти здійснення господарських операцій, наявність у підприємства основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для вчинення дій, що становлять зміст відповідних операцій, рух активів у процесі здійснення операцій. Також, підставою для скасування судових рішень слугували висновки Вищого адміністративного суду України про те, що відмовляючи у задоволення позовних вимог ТзОВ «Біг СіТі ЛТД» суди першої та апеляційної інстанцій посилалися на анулювання 16.12.2011 року Свідоцтва платника податку на додану вартість ТзОВ «Вітрила Колор». Водночас, суди не взяли до уваги, та не надали належної оцінки тому, що спірні договори між позивачем та ТзОВ «Вітрила Колор» були укладені в період з серпня 2011 року по листопад 2011 року. Також, судом касаційної інстанції встановлено, що суди першої та апеляційної інстанцій не з'ясували чи було включене ТзОВ «Вітрила Колор» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на час здійснення господарських операцій з ТзОВ «Біг СіТі ЛТД».

Постановою Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 08.07.2015р. позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за № від 11.01.2013 року про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» сум грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 117 243 гривні. Визнати протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за № від 11.01.2013 року про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» сум грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 100 440 гривень та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 50 220 гривень.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначив, що під час перевірки позивачем не було надано договорів поставки, товарно-транспортних накладних та інших підтверджуючих документів при здійсненні господарських операцій із його контрагентом ТзОВ «Вітрила Колор», в наслідок чого не підтверджено реальності здійснення господарських операцій та не підтверджено правомірності віднесення відповідних сум до складу валових витрат та включення їх до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив росив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. В період з 13.12.2012 року до 19.12.2012 року відповідачем проведена позапланова невиїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю «Вітрила Колор» за період з 01.09.2011 року до 31.12.2011 року, за наслідками проведеної перевірки відповідачем 26.12.2012 року складено акт за №14147/22-1-35765310.

Висновками проведеної перевірки відповідач встановив порушення позивачем підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.4, пункту 138.6, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в розмірі 117 243 гривень, в тому числі за ІІІ квартали 2011 року в сумі 49 669 гривень та IV квартали 2010 року в сумі 67 574 гривень та порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, 198.2 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в розмірі 100 440 гривень, в тому числі за: вересень 2011 року в сумі 39 486 гривень, жовтень 2011 року в сумі 27 644 гривень, листопад 2011 року в сумі 9 009 гривень, грудень 2011 року в сумі 24 301 гривень.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, відповідач 11.01.2013 року оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за № збільшив товариству з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 117 243 гривні, та податковим повідомленням-рішенням за № збільшив сум грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 100 440 гривень та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 50 220 гривень.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що досліджені судом первинні документи підтверджують факти здійснення господарських операцій, наявність у підприємства основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для вчинення дій, що становлять зміст відповідних операцій, рух активів у процесі здійснення операцій, та встановлено реальність реалізації позивачем суб'єктам господарської діяльності активів (товарів) у процесі здійснення між ними господарських операцій, які відповідають руху активів позивача, а також реальність усіх даних, наведених у документах первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року №88 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 року за №168/704), первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі) посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, п. 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що 10.08.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Вітрила Колор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» укладено договір суборенди складських приміщень за №С-116, предметом якого є передача орендарем ( ТзОВ «Вітрила Колор») для прийняття суборендарем ( ТзОВ «Біг СіТі ЛТД») в оренду нерухоме майно приміщення складу №7, загальною площею 200 кв. м. у відповідності до даного договору складено акт приймання-передачі від 10.09.2011 року, 30.09.2011 року складено акт №С-116/1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) по договору суборенди №С-116 від 10.08.2011 року, 31.12.2011 року складено акт №С-116/2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) по договору суборенди №С-116 від 10.08.2011 року.

Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Вітрила Колор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» укладено договори на виконання робіт за №109 від 01.09.2011 року, №1209 від 12.09.2011 року, №1609 від 16.09.2011 року, №1909 від 19.09.2011 року, №2609 від 26.09.2011 року, №2809 від 28.09.2011 року, №310-2 від03.10.2011 року, №510 від 05.10.2011 року, №1010 від 10.10.2011 року, №1210 від12.10.2011 року, №1710-2 від 17.10.2011 року, №1411 від 14.11.2011 року, №1611 від 16.11.2011 року, №2811 від 28.11.2011 року, предметом яких є доручення замовником (ТзОВ «Біг СіТі ЛТД») виконавцю (ТзОВ «Вітрила Колор») прийняття на себе обов'язків по виконанню робіт з після виробничої промислової дообробки матеріальних цінностей, що належать замовнику, на умовах та в терміни, передбачені цим договором. За домовленістю сторін при роботі з деталями після виробнича промислова дообробка складається з таких етапів: зачистка від іржі поверхні деталей; гаряче оксидування деталей; холодне чорніння, обробка нержавіючих деталей (а саме травлення швів + хромування + полірування деталей), гальванізація люків цинком, хромування деталей; полірування деталей, травлення швів деталей, обробка нанопротеком.

На виконання вказаних договорів проведено калькуляції вартості робіт на загальну суму 208 410, 60 гривень, в тому числі 34 757, 76 гривень податку на додану вартість.

Складено акти прийому-передачі матеріальних цінносте згідно вказаних Договорів на виконання робіт (надання послуг) за №109/1, №109/2 від 02.09.2011 року; №109/3, №109/4 від 16.09.2011 року; №1209/1 від 13.09.2011 року, №1209/2 від 14.09.2011 року; №1609/1, №1609/2 від 19.09.2011 року; за №1909/1, №1909/2 від 20.09.2011 року; №2609/1, №2609/2 від 29.09.2011 року; №2809/1, №2809/2 від 30.11.2011 року; №310-2/1, №310-2/2, №310-2/3, №310-2/4 від 04.10.2011 року; №510/1 від 08.10.2011 року, №510/2 від 09.11.2011 року; №1010/1, №1010/2 від 12.10.2011 року; №1210/1, №1210/2 від 14.10.2011 року; №1710-2/1, №1710-2/2 від 20.10.2011 року; за №1411/1, №1411/2 від 16.11.2011 року; №1611/1, №1611/2 від 21.11.2011 року; №2811/1, №2811/2 від 30.11.2011 року.

Постачальником товариством з обмеженою відповідальністю «Вітрила Колор» виписано одержувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» видаткові накладні за №0112 від 01.12.2011 року, №2911 від 30.11.2011 року, №1511 від 17.11.2011 року, №1810 від 16.11.2011 року, №1111 від 14.11.2011 року, № 1310 від 09.11.2011 року, №710 від 09.11.2011 року, №1710 від 20.10.2011 року, №310 від 03.10.2011 року, №1409 від 19.09.2011 року, № 509 від 08.09.2011 року на загальну суму 224 583, 31 гривень, в тому числі подок на додану вартість на суму 37 430, 55 гривень.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітрила Колор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» складено та затверджено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за №2709/2 від 30.09.2011 року, №410/2 від 12.10.2011 року, №1703-3 від 27.12.2011 року, акт за №С-116/2 від 31.12.2011 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) по договору суборенди №С-116 від 10.08.2011 року, акт за №С-116/1від 30.09.2011 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) по договору суборенди №С-116 від 10.08.2011 року, акти прийому-передачі виконання робіт згідно з Договорів на виконання робіт (надання послуг) за №109/2 від 02.09.2011 року, за №109/4 від 16.09.2011 року, за №2609/2 від 09.09.2011 року, за №2809/2 від 30.11.2011 року, за №1010/2 від 12.10.2011 року, за №310-2/2 від 04.10.2011 року, за №1411/2 від 16.11.2011 року, за №1909/2 від 20.09.2011 року, за №1710-2/2 від 20.10.2011 року, за №1611/2 від 21.11.2011 року, за №1609/2 від 19.09.2011 року, акт за №1210/2 від 14.10.2011 року, за №1209/2 від 14.09.2011 року, за №510/2 від 09.11.2011 року, акт за №2811/2 від 30.11.2011 року.

На виконання вказаних вище договорів товариством з обмеженою відповідальністю «Вітрила Колор» виписано товариству з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» податкові накладні за №5 від 02.09.2011 року, №10 від 07.10.2011 року, №16 від 08.09.2011 року, №84 від 28.10.2011 року, №46 від 20.10.2011 року, №1 від 01.12.2011 року, №88 від 30.09.2011 року, №89 від 30.09.2011 року, №81 від 29.09.2011 року, №83 від 29.09.2011 року, №53 від 20.09.2011 року, №48 від 19.09.2011 року, №49 від 19.09.2011 року, №41 від 16.09.2011 року, №33 від 14.09.2011 року, №90 від 28.10.2011 року, №88 від 28.10.2011 року, №86 від 28.10.2011 року, №44 від 20.10.2011 року, №33 від 14.10.2011 року, №29 від 12.10.2011 року, №26 від 12.10.2011 року, №18 від 10.10.2011 року, №7 від 05.10.2011 року, №4 від 04.10.2011 року, №3 від 03.10.2011 року, №141 від 30.11.2011 року, №139 від 30.11.2011 року, №95 від 21.11.2011 року, №74 від 17.11.2011 року, №71 від 16.11.2011 року, №61 від 14.11.2011 року на загальну суму 1 223 401, 62 гривень, в тому числі податок на додану вартість в сумі 101 949, 94 гривень.

Позивачем та ТзОВ «Вітрила Колор» здійснено повний розрахунок за поставлені товари та виконані роботи.

Таким чином, судом встановлено реальність у контрагента позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності, реальність основних фондів, виробничих активів. Досліджені вище вказані первинні документи підтверджують факти здійснення господарських операцій, наявність у підприємства основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для вчинення дій, що становлять зміст відповідних операцій, рух активів у процесі здійснення операцій.

Досліджуючи рух активів (товарів), які було придбано позивачем у ТзОВ «Вітрила Колор» у процесі здійснення господарських операцій та фактичність їхньої реалізації позивачем кінцевим споживачам та отримання ними цих активів (товарів), суд встановив, що товариством з обмеженою відповідальністю «Біг СіТі ЛТД» реалізовано товари ПАТ «УКРНАФТА», ДТГО «ПЗЗЗ» Відокремлений підрозділ Коростенська Дистанція Сигналізації та зв'язку, ТзОВ «МЖК-1», ТзОВ «Будівельно-монтажна компанія 2010», ТзОВ «Будівельна компанія «РБС», ТзОВ «Крамал», ТзОВ «Агенство «Нова справа», ТзОВ « Ферекс», ПП «Серкон», ТзОВ «Альтіс», ТзОВ «АПТ Дніпро», ПП «Інновація», ПАТ «Бель Шостка Україна», ТзОВ «Агробут Плюс», ВАТ «Київмедпрепарат», ТзОВ «Буд Арт Плюс», ТзОВ «Архітектурно-Будівельна компанія «ІНТЕБ», СПД ОСОБА_7, відомості про яких внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно виписаних позивачем видаткових накладних за №РН-2109-1 від 29.09.2011 року, №РН-0809-1 від 29.09.2011 року, №РН-0808-1 від 08.09.2011 року, №РН-1909-2 від 20.09.2011 року, №РН-2109-2 від 30.11.2011 року, №РН-2207-2 від 29.09.2011 року, №РН-2108-2 від 19.09.2011 року, №РН-1909-1 від 19.09.2011 року, №РН-0509-2 від 14.09.2011 року, №РН-0909-1 від 29.14.2011 року, №РН-0209-1 від 02.09.2011 року, №РН-0209-2 від 16.09.2011 року, №РН-1810-3 від 16.11.2011 року, №РН-1210-1 від 10.11.2011 року, №РН-0510-3 від 10.11.2011 року, №РН-0109-1 від 03.11.2011 року, №РН-0109-2 від 03.10.2011 року, №РН-0109-3 від 03.10.2011 року, №РН-1210-2 від 17.10.2011 року, №РН-1810-5 від 27.10.2011 року, №РН-0510-4 від 12.10.2011 року, №РН-0908-5 від 14.10.2011 року, №РН-0911-1 від 09.11.2011 року, №РН-0808-2 від 20.10.2011 року, №РН-0310-3 від 04.10.2011 року, №РН-1909-4 від 04.10.2011 року, №РН-0510-2 від 05.10.2011 року, №РН-0411-1 від 16.11.2011 року, №РН-1111-2 від 16.11.2011 року, №РН-2710-2 від 21.11.2011 року, №РН-1509-1 від 30.11.2011 року, №РН-2511-1 від 30.10.2011 року, №РН-1011-1 від 29.11.2011 року, №РН-0311-1 від 14.11.2011 року, №РН-0311-2 від 14.11.2011 року, №РН-2111-1 від 25.11.2011 року, №РН-2311-1 від 23.11.2011 року, №РН-0112-5 від 01.12.2011 року, №РН-0812-2 від 09.12.2011 року, №РН-1412-1 від 21.12.2011 року на загальну суму 1 544 908, 12 гривень, в тому числі податок на додану вартість в сумі 257 439, 82 гривень.

Складено акти взаємних розрахунків між позивачем та вказаними підприємствами згідно зазначених видаткових накладних.

Таким чином, судом встановлено реальність реалізації позивачем вказаним вище суб'єктам господарської діяльності активів (товарів) у процесі здійснення між ними господарських операцій, які відповідають руху активів позивача, а також реальність усіх даних, наведених у документах первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України витрати операційної діяльності, серед іншого, включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких, в тому числі, відносяться: процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу.

Відповідно пункту 138.4 статті 138 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно пункту 138.6 статті 138 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

У відповідності до підпункту 138.8.1 пункту 138.8. статті 138 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно пункту 187.1 статті 187 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно пункту 198.1 статті 198 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 розділу V «Податок на додану вартість» даного Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно пункту 198.3 статті 198 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто необхідною умовою для віднесення коштів сплачених на придбання продукції до складу витрат та віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту з податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також сплачені у ціні товарів (робіт, послуг) суми податку на додану вартість для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При дослідженні господарських правовідносин позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «Вітрила Колор», судом встановлено, що даний контрагент позивача на момент виникнення правовідносин був зареєстрований, відомості про нього внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, також у період, за який проводилася перевірка, був зареєстрований платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №100310038 від 15.11.2010 року, яке анульоване 16.12.2011 року.

З урахування наведеного вище судом першої інстанції вірно встановлено, що висновок відповідача про порушення позивачем підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.4, пункту 138.6, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в розмірі 117 243 гривень, в тому числі за ІІІ квартали 2011 року в сумі 49 669 гривень та IV квартали 2010 року в сумі 67 574 гривень та порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, 198.2 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в розмірі 100 440 гривень, в тому числі за: вересень 2011 року в сумі 39 486 гривень, жовтень 2011 року в сумі 27 644 гривень, листопад 2011 року в сумі 9 009 гривень, грудень 2011 року в сумі 24 301 гривень, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Крім того, така позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах. Так, у постанові від 13.01.2009 року (справа № 21-1578во08) Верховний Суд України зазначив, що визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість самі по собі не призвели до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляло правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому платник податків не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. Також, слід враховувати і те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне за собою відповідну відповідальність та інші негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення відповідних витрат до валових та сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені умови щодо нього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вказана позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано - Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано - Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у адміністративній справі №809/1651/13-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 06.10.2015р.