Справа № 808/7301/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Справа № 808/7301/14 ДО/808/697/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сіпаки А.В.

суддів: Калашник Ю.В., Садового І.В.,

при секретарі судового засідання Горбовій І.С.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача 1: ОСОБА_2;

від відповідача 2: не прибув;

від відповідача 3: не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_3

до відповідачів:

1. Міністерство внутрішніх справ України

2. Головного управління МВС України в Донецькій області

3. Словянського Міського відділу ГУМВС України в Донецькій області

про: скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (позивач) до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач 1, МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2, ГУМВС України в Донецькій області), Словянського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 3, Словянський МВ ГУМВС України в Донецькій області), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

визнати незаконними та скасувати наказ МВС України №805 від 29.07.2014 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності;

визнати незаконним та скасувати наказ МВС України №1535 о/с від 12.08.2014 в частині його звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу;

поновити ОСОБА_3 старшого прапорщика міліції на посаді помічника дільничного інспектора Билбасівського відділення міліції Словянського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району);

стягнути з відповідача 3 на його користь грошове забезпечення за час змушеного прогулу з 12.08.2014 по день винесення постанови у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та зазначив, що на момент звільнення 22.09.2014 позивачу не було повідомлено, які дії були визначені як такі, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, а також за вчинення яких дій він був звільнений. З наказом МВС України № 1535 о/с від 12.08.2014 та іншими матеріалами ознайомлений не був. Також вказав, що жодних дій, які дискредитують звання рядового і начальницького складу, не вчиняв. Крім того, був звільнений із порушенням порядку застосування такого дисциплінарного стягнення, як звільнення. Також позивач зазначив, що ніяких вчинків проти інтересів служби, які б суперечили покладеним на позивача обовязкам, підривали довіру до нього, як носія влади, дискредитували звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, він не робив. Просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача 1 заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що у ході службового розслідування було встановлено, що окремі працівники Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області, у тому числі позивач, відмовилися виконувати свій професійний обовязок та не виходили на службу без поважних причин. Відсутність на службі ОСОБА_3 та не інформування останнім керівництва про своє місцеперебування підтверджується результатами службового розслідування, у тому числі показаннями в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_4 Своїми діями позивач самоусунувся від виконання своїх професійних обовязків щодо захисту державних інтересів та інтересів громадян України, чим порушив вимоги Закону України «Про міліцію» та Присягу співробітника органів внутрішніх справ України.

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився, у своїх запереченнях зазначив, що звільнення позивача відбулося за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст.. 12 Дисциплінарного статуту ОВС України. Просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача 3 в судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Наказом № 10 від 13.02.1996 ОСОБА_3 був прийнятий на службу до Словянського МВ УМВС України в Донецькій області та присвоєно спеціальне звання - рядовий міліції. Останнє присвоєне перед звільненням спеціальне звання старший прапорщик міліції.

Відповідно до наказу начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 15.07.2013 року № 208 ОСОБА_3 призначено помічником дільничного інспектора міліції Билбасівського відділення міліції Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району).

Наказом МВС України від 29.07.2014 № 745 за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2013 №541/23073, комісії було доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 29.07.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

У висновку встановлено, що опитана у ході проведення службового розслідування в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_4 надала копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин помічника дільничного інспектора міліції Билбасівського відділення міліції (с. Билбасівка) Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області старшого прапорщика міліції ОСОБА_3. Опитати вказаного працівника із зазначених питань у ході проведення службового розслідування не вдалося через його відсутність за місцем проходження служби, та відсутність з ним будь-якого звязку, що підтверджується відповідними актами.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України Про міліцію та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ОСОБА_3 слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

29.07.2014 наказом МВС України № 805 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області та Луганській областях, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України Про міліцію та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з наказом МВС України від 12.08.2014 №1535 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Згідно з наказом ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2014 №333о/с вислуга років позивача станом на 12.08.2014 у календарному обчисленні складає 20 років 06 місяців 07 днів, у пільговому обчисленні 20 років 06 місяців 07 днів.

Вважаючи протиправним наказ МВС України № 805 від 29.07.2014 в частині притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, наказ МВС України № 1535 о/с від 12.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ України, а також із вимогою про поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України Про міліцію від 20.12.1990 № 565-XII у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України Про міліцію визначені основні обовязки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Так, зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що позивач в порушення Присяги працівника ОВС, був відсутнім на службі без поважних причин.

Суд вважає, що висновки службового розслідування та встановлені розслідуванням факти відповідають фактичним обставинам справи.

Дії позивача не відповідають вимогам ст. 10 Закону України Про міліцію, вчинені в порушення цієї статті.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, серед іншого, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Пунктом 1 статті 14 Статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до ст. 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення звільнення з органів внутрішніх справ.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_5, начальника Билбасівського селищного відділення міліції Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 12.04.2014 по 21.05.2014 «весь личный состав находился на работе и выполнял свои функциональные обязанности, за исключением Бакуменко, который находился в очередном отпуске. Находясь в Беларусии мне позвонил……и сообщил что ОСОБА_6 находится на стационарном лечении в больнице г. Краматорск, так как у него проблемы с сердцем и ногой, это было 26.05.2014. После того я вернулся в ОСОБА_1. ОСОБА_7 я не видел. В десятых числах июля ОСОБА_7 звонил мне с незнакомого номера и сказал, что он находится в г. Суммы на лечении. Каких либо документов, подтверждающих его заболевание у меня нет. Весь остальной подчиненный мне личный состав находился на работе».

Будь-яких документів на підтвердження протилежного до суду не надано.

Факт тривалого невиходу позивача на службу без поважних причин встановлено матеріалами службового розслідування, висновок якої затверджено 29 липня 2014 року Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_8.

Суд приходить до висновку, що тривалий невихід особи рядового складу органів внутрішніх справ на службу без поважних причин в розумінні наведених вище положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є порушенням службової дисципліни, за яке відповідною посадовою особою може накладатися дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Отже, наявні в матеріалах справи докази та пояснення позивача підтверджують викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо відсутності на службі без поважних причин помічника дільничного інспектора міліції Билбасівського відділення міліції (с. Билбасівка) Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області старшого прапорщика міліції ОСОБА_3, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи представника позивача, що ОСОБА_3 у цей час перебував або на службі або на лікарняному, не підтверджуються жодними матеріалами справи.

Суд також зазначає, що відповідачем 1 було порушено порядок проведення службового розслідування щодо позивача (пояснення в рамках розслідування не відбирались, із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у встановлений Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України спосіб ознайомлено не було), проте суд зазначає, що вчинення позивачем протиправного діяння є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, оскільки підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет.

З тексту Присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Суд вважає, що своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем порушено Присягу працівника внутрішніх справ України, що робить неможливим його подальшу службу в ОВС.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

З наведених підстав суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому із врахуванням положень ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зазначити, що вказані накази видані на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, своєчасно та з дотриманням інших вимог, передбачених зазначеною нормою процесуального закону, що виключає можливість задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.В. Сіпака

Суддя Ю.В. Калашник

Суддя І.В. Садовий