Справа № 819/339/15-а
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 876/6602/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И Л А:

13.02.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій від 09.12.2014 року № 000042/19-18-21-00/НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2015 року скасовано постанову № 681 від 12.11.2014 року про адміністративне правопорушення якою продавця магазину «Люкс» притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.156 КпАП України за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 156 КпАП України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про застосування фінансових санкцій від 9 грудня 2014 року № 000042/19-18-21-00/НОМЕР_1.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не пов`язує відповідальність субєкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж тютюнових виробів неповнолітній особі, визначає, що необхідною умовою для відповідальності, передбаченої ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», є факт продажу забороненого товару неповнолітньому особою, яка здійснює реалізацію у торговельному закладі.

У ході апеляційного розгляду представник позивача ОСОБА_1 надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2015 року скасовано постанову адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради № 681 від 12.11.2014 року про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП (продаж алкогольних напоїв неповнолітній особі) за відсутності в її діях адміністративного правопорушення, а відповідачем в судовому засіданні не надано будь-яких доказів на підтвердження того факту, що в магазині «Люкс», що по вул. Тарнавського в м. Тернополі придбавалися слабоалкогольні напої.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 10.10.2014 року близько 17:00 год. продавець магазину «Люкс», ОСОБА_3, здійснила продаж алкогольних напоїв неповнолітнім особам про, що складено протокол про адміністративне правопорушення №016572 від 23.10.2014 року. (а.с.11)

На підставі даного протоколу адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради прийнято постанову №681 від 12.11.2014 року про адміністративне правопорушення якою продавця магазину «Люкс», ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 156 КпАП України.

Також Тернопільською ОДПІ на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №016572 від 23.10.2014 року прийнято рішення про застосування штрафних фінансових санкцій від 09.12.2014 року № 000042/19-18-21-00/НОМЕР_1 до ОСОБА_2 - власника магазину «Люкс». (а.с.8, 9)

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2015 року скасовано постанову адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради № 681 від 12.11.2014 року про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КпАП України (продаж алкогольних напоїв неповнолітній особі) за відсутності в її діях адміністративного правопорушення. (а.с.31-33)

Позивач вважаючи, що ОСОБА_3 визнано не винною у вчиненні адміністративного правопорушення то і рішення Тернопільської ОДПІ від 09.12.2014 року №000042/19-18-21-00/НОМЕР_1 про накладення штрафних фінансових санкцій на ОСОБА_2 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Однак колегія суддів з таким твердженням не згідна з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України на час існування спірних правовідносин було регламентовано Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Статтею 15-3 зазначеного Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Згідно з ч.4 ст.15-3 Закону продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Відповідальність за порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» несе суб'єкт підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення вимог ст.15-3 Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 6800 грн..

Згідно п. п. 5, 6 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Зазначений Порядок передбачає, що на підставі матеріалів правоохоронних та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів керівник органу ДПС може прийняти рішення про застосування штрафних санкцій.

Як встановлено судом, факт продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі та порушення вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №016572 від 23.10.2014 року, постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №681 від 12.11.2014 року про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями неповнолітніх осіб. (а.с.10-13)

Враховуючи те, що на момент реалізації алкогольних напоїв ОСОБА_4 було лише 17 років то колегія суддів вважає, що у разі якщо у продавця виник сумнів щодо віку покупця то він вправі вимагати документ для встановлення віку враховуючи приписи закону щодо заборони продажу такого товару неповнолітнім..

Припис закону щодо перевірки віку покупця, стосується обов'язку такі документи покупцю пред'являти в разі сумніву продавця, а продавця їх вимагати, для застереження застосування санкцій до суб'єкта господарювання.

Правова позиція щодо права продавця отримати у покупця, який купує алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, висловлена Верховним Судом України, зокрема, в постанові від 26.03.2013 року, яка, згідно з приписами ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для застосування всіма судами України. Верховний Суд України зазначив, що ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Посилання суду першої інстанції на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2015 року, якою скасовано постанову адміністративної комісієї при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради № 81 від 12.11.2014 року про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП (продаж алкогольних напоїв неповнолітній особі) є безпідставними, оскільки це судове рішення прийнято стосовно ОСОБА_3 і відповідно до ч.4 ст.72 КАС України не має доказової сили при розгляді справи щодо законності рішення про притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що позивачем порушено вимог ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому рішення відповідача про застосування фінансових санкцій є правомірним.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі 819/339/15-а скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_5