Справа № 814/914/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

13:05

13 червня 2014 року Справа № 814/914/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Марича Є.В. за участю секретаря судового засідання Корнієнко О.М., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовомОСОБА_1, вул. Артема, 26/54, м. Миколаїв, 54051

доКорабельного районного центру зайнятості, вул. Торгова, 61, м. Миколаїв, 54050
провизнання дій протиправними,
В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача, Корабельного районного центру зайнятості м. Миколаєва, про визнання протиправними дій відповідача та скасування наказу від 27.02.2014 № НТ 140227.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем необґрунтовано та неправомірно.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в письмових заперечення на позовну заяву вказав на необґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що він діяв виключно у відповідності до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та у межах наданих йому повноважень , в звязку з чим просить суд відмовити в задоволені позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях ( арк. справи 24-25).

Суд заслухав пояснення представників позивача, врахував заперечення відповідача, розглянув подані матеріали справи, всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, і дійшов наступного висновку.

Позивач 17.02.2014 звернувся до Корабельного районного центру зайнятості де йому було надано статус безробітного. 24.02.2014 року ОСОБА_1 призначена державна допомога по безробіттю на підставі п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Оскільки позивач з останнього місця роботи звільнився за ст. 38 Кодексу законів про працю України йому було скорочено виплату державної допомоги на 90 днів на підставі п. 5.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Основним обовязком центру зайнятості є здійснення заходів повязаних зі сприянням у працевлаштуванні на підставі чого спеціалістом центру зайнятості видається безробітному індивідуальна рекомендація щодо сприяння в працевлаштуванні.

Частина 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість» передбачає обовязки зареєстрованого безробітного, а саме дотримання письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, повязаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення.

24.02.2014 позивачу були надані такі рекомендації в яких було зазначено необхідність ОСОБА_1 взяти участь у проінформованому заході, який відбудеться 25.02.2014р. Позивач дані рекомендації спеціаліста центру зайнятості не виконав, в звязку з чим було прийняте рішення передбачене ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» про скорочення виплати державної допомоги на 30 днів про, що позивач був ознайомлений під розпис.

25.02.2014 року позивач повинен був взяти участь у проінформованому заході центру зайнятості, на який він не зявився. Про що в судовому засіданні позивач не заперечив.

Частина 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість» передбачає обовязки зареєстрованого безробітного, а саме:

1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців;

2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів;

3)дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення;

4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Посилання позивача на ст. 149 Кодексу законів про працю України не відповідає дійсності, оскільки згідно частини 1 статті 1 Кодексу законів про працю України передбачено, що він регулює трудові відносини між працівниками та роботодавцями.

В даному випадку Корабельний районний центр зайнятості не є роботодавцем для позивача, а позивач не є працівником, а є безробітним, якому відповідач сприяє в його працевлаштуванні.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи і ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, непідтвердженими матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно собою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є. В. Марич