Справа № 813/4303/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Справа № 876/8958/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Шива» до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Шива» звернулось до суду з позовом до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1Ю та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23542612 від 10.08.15 р.; визнання протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та скасування прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23530037 від 10.08.15 р.; зобовязання реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення записів про рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15 р. та № 23530037 від 10.08.15 р.

12 серпня 2015 року ПП «Шива» подало клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15 р. державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції; заборони ПАТ «ВіЕс Банк» вчиняти будь-які дії щодо будівлі № 38 по вул. Зубрівській у м. Львові на реалізацію та виконання рішення про реєстрацію за ПАТ «ВіЕс Банк» права власності на дану будівлю, в тому числі проникати до неї, захоплювати її, пошкоджувати її, виселяти орендарів, здійснювати перереєстрацію права власності на вказану будівлю тощо.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року клопотання задоволено частково. Зупинено дію рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23542612 від 10 серпня 2015 року до ухвалення рішення у даній адміністративній справі, заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, інших органів державної реєстрації прав та нотаріусам як спеціальним субєктам, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будівлі по вул. Зубрівській, 38 у м. Львові, загальною площею 8548,2 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: НОМЕР_1 до ухвалення рішення у даній адміністративній справі. В іншій частині відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилося ПАТ «ВіЕс Банк» та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першї інстанції норм процесуального та матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нову про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову. Зокрема, апелянт зазначив, що відсутня необхідна умова забезпечення позову згідно статті 117 КАС України очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача до вирішення справи. В оскаржуваній ухвалі суд не обґрунтував належним чинром, чому саме він дійшов висновку про необхідність вжиття таких заходів. Також було подано доповнення до апеляційної скарги, де ПАТ «ВіЕс Банк» зазначило, що відсутня необхідність забезпечення позову, так як постановою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова вже накладено арешт на спірне майно, про що внесено запис до Реєстру.

У судовому засіданні представники апелянта ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали подану апеляційну скаргу та зазначили, що відсутня обєктивна необхідність для вжиття заходів забезпечення позову, адже немає доказів існування очевидної небезпеки права позивача, а доводи щодо наміру продати спірний обєкт не доведені. Просили скасувати оскаржуване судове рішення і відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що оскаржуване рішення реєстратора є очевидно незаконним і на його підставі банк намагався захопити будівлю силовим шляхом, виселяли орендарів, є підстави вважати, що такі дії вчинялися з метою перепродажу будівлі, а тому для запобігання завдання шкоди оскаржуваним рішенням до вирішення спору по суті є підстави для вжиття заходів, встановлених ст. 117 КАС України. Просив залишити ухвалу суду в силі.

Державний реєстратор Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 залишила вирішення апеляційної скарги на розсуд суду, однак зазначила, що оскаржуване рішення прийнято реєстратором ОСОБА_5, а вона лише внесла його до Реєстру.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами існує спір щодо правомірності рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 серпня 2015 року № 23530037, на підставі якого відповідачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення права власності позивача та встановлено право власності ПАТ «ВіЕс Банк» на будівлю, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зубрівська, 38.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наведені позивачем фактичні обставини є достатніми для задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в частині зупинення дії оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 серпня 2015 року № 23530037, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України за клопотанням позивача чи з власної ініціативи суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З аналізу даної норми права вбачаються 4 окремі підстави для забезпечення позову:

- очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Очевидність небезпеки полягає в тому, що з високим ступенем вірогідності можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення прав та інтересів позивача;

- неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів;

- якщо для відновлення прав, свобод чи інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Зокрема, необхідно буде звертатися до суду, визнавати недійсними договори чи рішення, вилучати майно тощо;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Частиною 3 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд в порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Предметом оскарження у даній справі є рішення державного реєстратора, яким зареєстровано право власності ПАТ «ВіЕс Банк» на належну позивачу будівлю.

Відповідно до Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Процедура державної реєстрації прав та перелік документів, необхідних для її проведення визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, рішення про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомості має відповідати вимогам чинного законодавства, однак його правомірність може бути перевірена лише за наслідками повного і всебічного розгляду адміністративного спору.

У клопотанні про забезпечення позову ПП «Шива» як підставу для вжиття таких заходів зазначило намагання третьої особи Публічного акціонерного товариства « ВіЕс Банк» 11 серпня 2015 року захопити силовим шляхом приміщення і у подальшому здійснити відчуження об'єкту нерухомості. Позивач вважає, що подальший перепродаж предметів спору може завдати останньому значної шкоди, а для відновлення порушених прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль, витрат коштів та часу.

Факт звернення позивача до органів внутрішніх справ із заявою про вчинення злочину, самовільного захоплення обєкту нерухомості 11 серпня 2015 року підтверджено наявною в матеріалах справи копією постанови слідчого судді Сихівського районного суду міста Львова від 14 серпня 2015 року (справа № 464/6975/15-к) згідно якої має місце досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002222 від 12 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, і слідчий звернувся з поданням, погодженим прокурором про накладання арешту на нерухоме майно і це клопотання було задоволено.

Отже цей факт підтверджує обґрунтованість доводів позивача щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам до вирішення спору по суті.

Враховуючи, що рішення державного реєстратора до вирішення публічно-правового спору може бути реалізоване, майно відчужено, що призведе до настання юридичних наслідків як для позивача так і для інших осіб, зупиняючи його дію, суд правильно вважав, що є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може заподіяти більш несприятливі наслідки.

Застосування такого заходу відповідає правовій меті існування інституту забезпечення позову.

Однак, колегія суддів вважає, що заборонивши державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам як спеціальним субєктам, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд вийшов за межі публічно-правового спору, що є предметом рогляду у цій справі.

Повноваженнями про прийняття рішень щодо державної реєстрації наділені саме державні реєстратори, які визначені в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 703, тобто це є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Така заборона як забезпечення позову, поширюється на необмежене коло дій і субєктів, що в свою чергу є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому в цій частині ухвала суду є незаконною і її слід скасувати.

Керуючись ст. 117, ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 199, 200, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задовольнити частково, скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного від 17 серпня 2015 року про забезпечення позову та прийняти нову ухвалу, якою клопотання Приватного підприємства «Шива» про забезпечення позову у справі № 813/4303/15 задовольнити частково. Зупинити дію рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер 23542612 від 10 серпня 2015 року до набуття законної сили судовим рішенням у адміністративній справі. В решті клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 29 вересня 2015 року.