Справа № 814/2080/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/16623/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Березнегуватського районного центру зайнятості

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015року

у справі №814/2080/13-а

за позовом до третя особа: проБерезнегуватського районного центру зайнятості ОСОБА_4, Березнегуватська районна державна адміністрація, стягнення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року Березнегуватський районний центр зайнятості (далі по тексту Центр зайнятості) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, яким просив стягнути з відповідача незаконно виплачену допомогу по безробіттю в сумі 4448,93грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з недоведеності Центром зайнятості своїх вимог, оскільки за час перебування на обліку у позивача та отриманні допомоги по безробіттю ОСОБА_4 не був працевлаштований, не укладав цивільні-правові договори, не був зареєстрованим як фізична особа підприємець, а тому відсутні підстави для стягнення з останнього незаконно виплаченої допомоги по безробіттю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Центр зайнятості звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою та, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.05.2008 року відповідач подав заяву директору районного будинку культури смт Березнегувате Беззуб Т.Д. про звільнення його з посади охоронця топкової котельні за власним бажанням.

29.05.2008р. ОСОБА_4 звернувся до Центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

Наказом позивача № НТ 080529 від 29.05.2008р. відповідачу наданий статус безробітного.

01.12.2009р. Центром зайнятості проведено перевірку у відділі культури та туризму Березнегуватської РДА. В ході проведення перевірки виявлено, що ОСОБА_4 у періоді з 01.01.2008 року по 31.05.2008 року працював на підставі трудової угоди № 3 від 01.01.2008р. Даний факт був зафіксований в акті від 21.12.2009 року.

28.12.2009 року Центром зайнятості прийнятий наказ № 15 про повернення допомоги по безробіттю незаконно виплаченої ОСОБА_4 в сумі 5 752,93 грн.

За період з 03.03.2010 року по 08.01.2013 року відповідачем добровільно сплачено 1 304,00 грн.

За приписами статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), безробітними є працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Пунктом 8 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 36 названого Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136), передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що стягнення із застрахованої особи незаконно виплаченої допомоги по безробіттю може бути здійснений за умови умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними.

Натомість, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, відповідач 26.05.2008 року подав заяву директору районного будинку культури смт. Березнегувате Беззуб Т.Д. про звільнення його з посади охоронця, а 29.05.2008 року йому наданий статус безробітного.

Таким чином, заява про звільнення подана ОСОБА_4 до надання статусу безробітного.

Крім того, згідно листа відділу культури, молоді і спорту Березнегуватської районної державної адміністрації, дата звільнення відповідача з посади охоронця топкової котельні Березнегуватського районного центру культури 01.06.2008р була вказана директором районного будинку культури помилково, так як цей день є вихідним (неділя).

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що ОСОБА_4 не можна вважати зайнятою особою, в розумінні норм Закону України «Про зайнятість населення», оскільки за час перебування в статусі безробітного відповідач не працевлаштовувався, не укладав цивільні-правові договори, предметом якого є діяльність спрямована на виконання власними силами робіт (надання послуг), не був зареєстрованим як фізична особа - підприємець.

Вказані обставини дають підстави вважати, що в ОСОБА_4 був відсутній умисел на зловживання правами та обов'язками, визначеними вказаними вище нормами, а тому стягнення з нього виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 4448,93 грн. є неправомірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Березнегуватського районного центру зайнятості - відхилити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015року у справі №814/2080/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: