Справа № 808/3725/15
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року (12 год. 00 хв.) Справа № 808/3725/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправною відмови у поверненні суми переплати митних платежів, визнання неправомірною бездіяльності та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується суд) надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» (далі іменується позивач, ПАТ «Дніпроспецсталь») до Запорізької митниці ДФС (далі іменується відповідач 1) та Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі іменується відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача 1 у поверненні позивачу суми переплати митних платежів за ВМД № 112030000/2013/016001 від 11.07.2013 у розмірі 27955 грн. 48 коп.;

визнати неправомірною бездіяльність відповідача 1 щодо ненадання відповідачу 2 висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплачених коштів за ВМД № 112030000/2013/016001 від 11.07.2013 у розмірі 27955 грн. 48 коп.;

стягнути з Державного бюджету України на користь позивача переплату ввізного мита в сумі 27955 грн. 48 коп.

В обґрунтування позову підприємство посилається на те, що за результатами судового оскарження, рішення митного органу про коригування митної вартості товару №112030000/2013/000524/2 від 11.07.2013 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11.07.2013 №112030000/2013/00559 скасовані, у звязку з чим після набрання законної сили рішенням суду, позивач звернувся до відповідача 1 з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів у сумі 27955 грн. 48 коп., проте митний орган відмовив у поверненні надмірно сплачених до бюджету митних платежів із посиланням на те, що питання стосовно повернення надмірно сплачених митних платежів не було предметом спору по справі №П/808/107/14. Вважає, що відмова Запорізької митниці ДФС є протиправною та суперечить приписам чинного законодавства України, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 09.07.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, на позовних вимогах наполягає.

У судове засідання зявився представник відповідача 1 ОСОБА_1 Матеріали справи містять письмові заперечення від 15.09.2015 вх. №40127, в яких, зокрема, зазначено про те, що виходячи із фактичних обставин справи позивач погоджувався з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів і оформлював товари за ціною, визначеною митним органом, тобто без гарантійних зобовязань. Повернення надміру сплачених коштів за рішеннями про коригування митної вартості здійснюється на підставі і в порядку, визначеному законодавством, при цьому, повернення грошових коштів у разі коли декларант погодився з митною вартістю, визначеною митним органом і оформив товар без гарантійних зобовязань, взагалі не передбачено нормами Митного кодексу України. Зазначив, що Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами передбачено, що у випадку надміру сплачених податків платник податків звертається до органу доходів і зборів з відповідною заявою, до заяви на повернення додаються документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів. Проте, документів, які б підтверджували помилкову та/або надмірну сплату коштів до бюджету позивачем надано не було. Крім того, вважає, що оскільки до функціональних обовязків митного органу не відноситься повноваження розпорядження грошовими коштами, тому протиправних дій щодо повернення грошових коштів у митного органу не було. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача 2 в судове засідання не прибув, надіслав до суду пояснення від 17.07.2015 №15-12/384-6516 (вх. № 30226), в яких зазначає, що оскільки відповідного висновку про повернення позивачу помилково або надмірно сплаченого ввізного мита у сумі 27955 грн. 48 коп. від відповідача 1 не надходило, тому підстави для перерахування коштів у ГУ ДКСУ у Запорізькій області відсутні. Також у поясненнях відповідач 2 зазначає, що позивач звертається з вимогою щодо повернення з державного бюджету коштів, при цьому до позовної заяви не додано жодних платіжних доручень, якими вищевказані кошти було перераховано до державного бюджету. Просить суд врахувати при розгляді справи надані пояснення, а також розгляд справи проводити за відсутності представника ГУ ДКСУ у Запорізькій області.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Враховуючи вимоги частини першої статті 41 КАС України, відповідно до якої уразі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ПАТ «Дніпроспецсталь» () зареєстровано як юридична особа 15.04.1994 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А 01 №029409.

Між позивачем та фірмою «Lintorfer Eisegiesserei GmbH» було укладено контракт №13130290 від 26 березня 2013 року.

З метою митного оформлення партії товару, поставленого за вищевказаним контрактом, ПАТ «Дніпроспецсталь» до відповідача 1 було подано вантажну митну декларацію №112030000/2013/0015986 від 11.07.2013, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту). Згідно поданої ВМД митні платежі повинні становити 107220 грн. 35 коп. ввізного мита (графа 47 даної ВМД).

Проте, Запорізькою митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2013/000524/2 від 11 липня 2013 року, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості товару та визначено митну вартість товару за резервним методом, та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2013/00559 від 11.07.2013.

Так, із матеріалів справи вбачається та відповідачем 1 не спростовано, що у звязку із прийняттям митницею рішення №112030000/2013/000524/2 від 11 липня 2013 року про коригування митної вартості, позивачем подано нову митну декларацію №112030000/2013/016001, відповідно до якої розмір сплаченого ввізного мита склав 135175 грн. 83 коп. Позивачем у повному обсязі сплачено митні платежі, у звязку із чим оформлення товару було здійснено й випущено у вільний обіг за МД №112030000/2013/016001.

Проте, не погодившись з прийнятим рішенням про визначення митної вартості, позивач звернувся з відповідною позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2014 у справі №П/808/107/14 визнано протиправними та скасовані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2013/00559 від 11.07.2013 та рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2013/000524/2 від 11.07.2013, прийняті Запорізькою митницею у відношенні ПАТ «Дніпроспецсталь». У стягненні суми надмірно сплачених митних платежів за результатами коригування митної вартості відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Листом від 01.02.2015 №171/1-45 ПАТ «Дніпроспецсталь» звернулось до Запорізької митниці із заявою, в якій із посиланням на положення Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митого органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, просив повернути на розрахунковий рахунок підприємства надмірно сплачені до бюджету грошові кошти за МД №112030000/2013/016001 від 11.07.2013. До заяви від 01.02.2015 №171/1-45 позивачем додано відповідні документи, згідно переліку наведеному у ній.

Однак, листом від 06.02.2015 за №129/11/08-70-25 Запорізька митниця ДФС надала відповідь (отримано підприємством 09.02.2015), в якій послалась на те, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2014 у справі № П/808/107/14, яка залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014, скасовано рішення митниці про коригування митної вартості №112030000/2013/000524/2 від 11.07.2013, однак зазначена постанова не є підставою для повернення надмірно сплачених митних платежів відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Вважаючи відмову відповідача 1 протиправною, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Частиною другою статті 1 Митного кодексу України передбачено, що відносини, повязані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписи частини першої статті 301 Митного кодексу України передбачають, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Відповідно до частини другої статті 301 Митного кодексу України у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Згідно з частиною третьою статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, як надміру сплачені грошові зобовязання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобовязань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Судом зясовано та не заперечується Запорізькою митницею той факт, що ПАТ «Дніпроспецсталь» було подано вантажну митну декларацію № 112030000/2013/017457 від 02.08.2013, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту). Згідно поданої ВМД митні платежі повинні становити 107220 грн. 35 коп. ввізного мита (графа 47 даної ВМД).

Проте, Запорізькою митницею було прийнято рішення № 112030000/2013/000524/2 від 11 липня 2013 року про коригування митної вартості, у звязку із чим позивачем подано нову митну декларацію №112030000/2013/016001, відповідно до якої розмір ввізного мита склав 135175 грн. 83 коп. Позивачем у повному обсязі сплачено митні платежі, у звязку із чим оформлення товару було здійснено й випущено у вільний обіг за МД №112030000/2013/016001.

Документальним підтвердженням сплати митних платежів є також долучена до матеріалів справи копія платіжного доручення № 12803 від 11.07.2013.

Тобто, різниця між заявленою декларантом митною вартістю і, відповідно, митними платежами за нею та визначеною митним органом становить 27955 грн. 48 коп.

Як зазначалося вище, судовими рішеннями у справі №П/808/107/14 визнано протиправними та скасовані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2013/00559 від 11.07.2013 та рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2013/000524/2 від 11.07.2013, прийняті Запорізькою митницею у відношенні ПАТ «Дніпроспецсталь».

При цьому в судових рішеннях суду першої та апеляційної інстанції зазначено про те, що декларантом під час митного оформлення товару були подані всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити митну вартість товару за основним методом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що здійснена декларантом сплата митних платежів в розмірі 27955 грн. 48 коп. на підставі рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, яке в подальшому було скасовано у судовому порядку, є фактично переплатою митних платежів.

Положення пункту 43.1. статті 43 Податкового кодексу України передбачають, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобовязання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС від 10.09.2015 №915/10/28-04-20-03-016 про відсутність у ПАТ «Дніпроспецсталь» станом на 10.09.2015 податкового боргу зі сплати податків, зборів, платежів, що контролюються податковим органом.

Пунктом 43.3. статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обовязковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобовязання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 під № 1097/14364; далі - Порядок № 618) цей Порядок на виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з абзацами 1, 2, 12 пункту 1, підпунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером субєкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, імя та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5 та 6 розділу ІІІ вказаного Порядку визначений наступний порядок розгляду заяви платника: заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником або заступником керівника митного органу разом з пакетом документів передається до відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ цього ж Порядку висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Пункт 11 розділу ІІІ Порядку № 618 передбачає, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

З огляду на викладене, суд вважає, що повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

Приписами Порядку №618 передбачено, що підставою для відмови митним органом заявнику у поверненні надмірно сплаченого податку може бути або невідповідність поданих документів вимогам цього порядку, або відсутність переплати.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач із дотриманням вищезазначених вимог звернувся до Запорізької митниці із заявою про повернення надмірно сплачених коштів на загальну суму 27955 грн. 48 коп. До заяви позивачем додано весь необхідний перелік документів, визначений Порядком № 618.

За таких умов, відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви повинен був підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом пяти робочих днів мав здійснити повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України.

Однак, Запорізькою митницею ДФС висновок не підготовлено, внаслідок чого не відбулося повернення позивачу надмірно сплачених коштів.

У звязку з цим, оскільки позивач діяв згідно вимог законодавства, а підстави для відмови у задоволенні його заяви про повернення коштів є вичерпними і в даному випадку відсутні, то це свідчить про протиправну відмову Запорізької митниці ДФС у поверненні ПАТ «Дніпроспецсталь» суми митних платежів.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною відмови Запорізької митниці ДФС у поверненні Публічному акціонерному товариству «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» суми переплати митних платежів за ВМД №112030000/2013/016001 від 11.07.2013 у розмірі 27955 грн. 48 коп. слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той самий час, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 слід відмовити з огляду на наступне.

Бездіяльність субєкта владних повноважень це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, не вчинення дій тощо).

Однак судом вже встановлено, що митним органом було надана письмова відповідь, якою протиправно відмовлено ПАТ «Дніпроспецсталь» у поверненні надмірно сплачених до бюджету митних платежів.

Тому, на думку суду, у даному випадку мова вже не йде про бездіяльність субєкта владних повноважень, а тому вимоги щодо визнання протиправними відмови та бездіяльності є взаємовиключаючими одна одну.

З огляду на це, у задоволенні позову в частині визнання неправомірною бездіяльності Запорізької митниці ДФС щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплачених коштів за ВМД №112030000/2013/016001 від 11.07.2013 у розмірі 27955 грн. 48 коп. суд відмовляє.

Статтею 27 Митного кодексу України визначено, що якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб повязане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-268а14, 21-391а14), 25 листопада 2014 року (справа 21-338а14) та від 24 березня 2015 (справа № 21-3а15) «…У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обовязкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обовязкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом ДМСУ, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362), на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи…».

Зокрема, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог посилався на те, що митниця будь-якого рішення щодо визначення митної вартості за заявленим декларантом 1 методом - визначення митної вартості за ціною угоди не приймало, а тому відсутні підстави для визнання обґрунтованими вимог позивача про стягнення суми надмірно сплачених митних платежів.

З цього приводу суд зазначає, що частиною пятою статті 255 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

В даному випадку, після винесення рішення про коригування митної вартості товару та оформлення декларантом нової ВМД за ціною скоригованою митним органом, проставлянням митним органом відповідних відміток митне оформлення є завершеним.

Тому, винесення митним органом в рамках вказаного митного оформлення будь-яких рішень вже є неможливим та законодавчо неврегульовано.

З огляду на це, суд вважає, що саме судовими рішеннями у справі № П/808/107/14 було встановлено правомірність визначення декларантом митної вартості товару за ціною контракту.

Вказані судові рішення у справі № П/808/107/14 є чинними, а тому згідно вимог статті 14 КАС України є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-207а14, «У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, зясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (субєкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобовяже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи».

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Оскільки, як встановлено вище, Запорізька митниця ДФС неправомірно ухиляється від надання згідно з положеннями Порядку № 618 висновку про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, то належним способом захисту в даному випадку є саме стягнення суми переплати в розмірі 27955 грн. 48 коп. з Державного бюджету України.

Враховуючи наявність в матеріалах справи документальних підтверджень сплати ПАТ «Дніпроспецсталь» митних платежів за МД №112030000/2013/016001 від 11.07.2013, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача переплати ввізного мита в сумі 27955 грн. 48 коп. є обґрунтованими та також підлягають задоволенню.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані суду докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ «Дніпроспецсталь» належить задовольнити частково, а саме в частині визнання протиправною відмови Запорізької митниці ДФС у поверненні Публічному акціонерному товариству «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» суми переплати митних платежів за ВМД № 112030000/2013/016001 від 11.07.2013 у розмірі 27955 грн. 48 коп. та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача переплати ввізного мита в сумі 27955 грн. 48 коп.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд враховує, що частиною третьою статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправною відмови у поверненні суми переплати митних платежів, визнання неправомірною бездіяльності та стягнення коштів, - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Запорізької митниці ДФС у поверненні Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» суми переплати митних платежів за ВМД № 112030000/2013/016001 від 11.07.2013 у розмірі 27955 грн. 48 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» переплату ввізного мита в сумі 27955 грн. 48 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» () 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС () та 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко