Справа № 331/3777/15-а(2-а/331/69/15)
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2015 рокуПровадження № 2-а/331/69/15 ЄУН 331/3777/15-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя

на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2015 року у справі провадження №2-а/331/69/15 (ЄУН 331/3777/15-а) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2015р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати рішення комісії з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства при призначенні та виплаті пенсій від 17.03.2015 року та розпорядження №26 від 17.03.2015 року управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя про відмову у призначенні пенсії протиправними та їх скасувати; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя зарахувати до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 період роботи з 26.07.2000р. по 09.04.2001 року, у зв'язку з чим призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 31.03.2015 року.

Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2015 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при вирішенні питання про призначення пенсії було встановлено, що пільговий стаж позивача по списку №1 складає 8 років 7 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення йому пільгової пенсії зі скороченням пенсійного віку (у 51 рік).

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, досягнувши 51-річного віку звернувся до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії за п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Комісії з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства при призначенні та виплаті пенсій від 17.03.2015 року та розпорядженням №26 від 17.03.2015 року, управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії з ІНФОРМАЦІЯ_1 року за Списком №1 згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із-за відсутності необхідного пільгового стажу для призначення пенсії зі скороченням пенсійного віку (а.с.11,12)

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано всі необхідні документи, підтверджуючі пільгові умови праці позивача у період його роботи на посаді слюсаря-ремонтника у коксовому цеху з 26.07.2000р. по 05.09.2008р. та з 09.09.2008р. по 01.12.2009р., що разом складає 9 років 4 місяці 7 днів, що є достатнім для призначення пенсії у 51 рік, а тому відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною. Також суд зазначив, що особа не несе відповідальність за те, що підприємство вчасно не здійснило атестацію робочих місць.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Отже, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у 51 рік за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, позивачу необхідно мати, щонайменш 9 років стажу роботи на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Досліджені судом відомості трудової книжки позивача свідчать про те, що ОСОБА_1 працював на посаді слюсаря-ремонтника:

з 26.07.2000р. по 05.09.2008р. у ВАТ «Запоріжкокс» у коксовому цеху

з 09.09.2008р. по 01.12.2009р. у ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у доменному цеху.

Пільгові умови праці підтверджені уточнюючими довідками по вказаним підприємствам.

З огляду на доводи адміністративного позову та мотиви, з яких виходив відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пільгової пенсії, судом встановлено, що на підприємстві, де працював позивач у період з 26.07.2000р. по 05.09.2008р. та з 09.09.2008р. по 01.12.2009р., первинно було проведено атестацію робочих місць згідно із наказом від 19.07.1995 року №243, наступна - згідно наказу №68 від 10.04.2001р. Враховуючи, що результати атестації дійсні 5 років, відповідач вважає, що підстави для зарахування періоду роботи з 26.07.2000р. по 09.04.2001 року до пільгового стажу відсутні.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин, вирішальним питанням у даній справі є наявність чи відсутність підстав для зарахування спірного періоду роботи (з 26.07.2000р. по 09.04.2001 року) до пільгового стажу, з огляду на те, що в цей період результати атестації робочих місць, проведеної згідно із наказом від 19.07.1995 року №243, втратили чинність.

Так, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 16.09.2014 року у справі №21-307а14, яка, відповідно до ст.244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, у період дії результатів первинної атестації робочих місць та до затвердження результатів наступної атестації, виробництво та технічний процес (умови роботи) на підприємстві не змінювались. Право позивача на пільгове забезпечення за Списком №1 підтвердилось.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову і такий висновок, з огляду на доводи апеляційної скарги, відповідачем не спростований. Апеляційна скарга не містить норм матеріального чи процесуального права, які на думку відповідача, були порушені судом першої інстанції та фактично, дублює ті обставини, які викладені в рішенні та розпорядженні органу Пенсійного фонду про відмову ОСОБА_1. у призначенні пенсії. Натомість, вказані обставини, як зазначено вище, суперечать нормам чинного законодавства України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2015 року у справі провадження №2-а/331/69/15 (ЄУН 331/3777/15-а) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов