Справа № 810/5599/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/4666/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
секретар Малина Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Публічного акціонерного товариства «Техмашремонт» про стягнення заборгованості за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Техмашремонт» заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком №1 за серпень 2014 року в сумі 26531,48 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що відповідач в порушення вимог пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 не виконує покладений на нього обов'язок по відшкодуванню органам Пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто із ПАТ «Техмашремонт» на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком №1 за серпень 2014 року в сумі 26531,48 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково. Стягнуто із ПАТ «Техмашремонт» на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у сумі 522,37 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Техмашремонт» є юридичною особою, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком №1 за серпень 2014 року сформованого Управлінням Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області за відповідачем рахується заборгованість із відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 за серпень 2014 року в сумі 26531,48 грн., виплачених ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19

Такий розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій отримано відповідачем 09 серпня 2014 року, але зазначена у ньому сума сплачена добровільно не була.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які були зайняті на роботах за Списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення фактичних витрат на виплату і доставку пенсій по пенсіонеру ОСОБА_12 у сумі 522,37 грн., що не заперечується відповідачем. Що стосується позовних вимог про відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій стосовно інших осіб, апеляційний суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки зазначені особи пільговий стаж набули не на ПАТ «Техмашремонт», а відтак відповідач не зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пенсій таким особам.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій вважає передчасними та такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

За правилами абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що із набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з 01 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 01 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Отже, ПАТ «Техмашремонт» зобов'язане відшкодувати Управлінню Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області витрати, понесені позивачем у зв'язку з виплатою пенсій особам, які набули пільговий стаж як до 01 січня 2004 року, так і після цієї дати, незалежно від дати призначення такої пенсії.

Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, збільшення розміру пенсії за рахунок надбавок та підвищень, які встановлюються та виплачуються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», відрізняється від збільшення розміру пенсії внаслідок її перерахунку, визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», адже нормами законодавства передбачено не лише різні підстави для таких змін розміру пенсії, а й правові наслідки - додаткові доплати, надбавки, підвищення мають окремий статус та обліковуються окремими рядками, а збільшення розміру пенсії внаслідок її перерахунку за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» становить її основний розмір, а отже, підлягає включенню до розрахунку фактичних витрат та відшкодуванню.

Разом з тим, як було встановлено судами попередніх інстанцій, до розрахунків витрат Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області включило суми витрат на виплату та доставку пенсій, виплачених ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_20, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_21

При цьому, з наявних у матеріалах справи довідок ПАТ «Техмашремонт» вбачається, що вказані особи набули відповідний стаж працюючи на робочих місцях в цехах вулканізації та підготовчих шинних заводів № 1 та № 2 заводу азбесто-технічних виробів, заводу гумово-технічних виробів Білоцерківського виробничого комбінату шин та гумово-технічних виробів.

Відомості про те, що ПАТ «Техмашремонт» є правонаступником підприємств, на яких працювали вказані особи, в матеріалах справи відсутні, ці обставини судами не встановлювались та не досліджувались. Отже, суди не перевірили обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення витрат по вказаним особам.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства Україниє підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало