Справа № 826/4934/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4934/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

08 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Макаревича Олександра Сергійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на його думку, податковим органом на підставі хибних висновків акту перевірки від 27.01.2015 року № 298/26-56-22-03/38234684 щодо відсутності факту реальності фінансово-господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд», необґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 року № . Позивач вказує, що він є добросовісним платником податків, вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту. Крім того, на думку позивача, відповідачем були грубо порушені приписи Податкового Кодексу України щодо умов призначення та проведення перевірки.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року задоволено вказаний позов частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.02.2015 року № . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Макаревич Олександр Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» з питань дотримання податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» за період з 01.06.2014 року по 30.06.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 283442,00 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 27.01.2015 року № 298/26-56-22-03/38234684.

На підставі висновків вказаного акта відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 року № , яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 354303,00 грн., у тому числі: 283442,00 грн. - основний платіж, 70861,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з вказаним повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем законодавчо визначених умов призначення та проведення перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Згідно із приписами підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Приписами статті 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Судом першої інстанції було встановлено, що перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» здійснено відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Так, державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві згідно із приписами пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України сформовано на надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» письмовий запит від 25.11.2014 № 1172/10/26-56-22-03-05 про подання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Запит отримано Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» 03.12.2014 року.

Доказів виконання вимог запиту контролюючого органу позивачем суду не надано, доводів податкового органу щодо відсутності відповіді на запит від 25.11.2014 року № 1172/10/26-56-22-03-05 не спростовано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві були правові підстави для призначення перевірки позивача на підставі до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Перевірку позивача проведено на підставі наказу Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 15.01.2015 року № 46, направлення на перевірку від 15.01.2015 року № 18.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що співробітником державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 15.01.2015 року здійснено вихід за податковою адресою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми»: 04080, місто Київ, вулиця Костянтинівська, 73 для пред'явлення направлення від 15.01.2015 року № 18 та вручення наказу від 15.01.2015 року № 46 посадовим особам товариства, але на момент виходу посадові особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» за зазначеною адресою були відсутні, про що складено акт від 15.01.2015 року.

В той же день директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» повідомлено про обставини неможливості вручення наказу та повідомлення в телефонному режимі.

Направлення на перевірку від 15.01.2015 року № 18 та наказ від 15.01.2015 року № 46 пред'явлено під розписку директору товариства Брексу О.В.16.01.2015 року. При цьому журнал реєстрації перевірок для здійснення запису не надавався.

Вказані обставини позивачем не було спростовано.

Копія акту від 15.01.2015 року про неможливість вручення направлення на перевірку міститься в матеріалах справи.

Згідно із приписами статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Враховуючи наявність акту від 15.01.2015 року про неможливість вручення направлення на перевірку, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем дотримано приписи Податкового кодексу України щодо умов для початку перевірки.

Щодо доводів позивача про протиправність дій контролюючого органу із проведення документальної перевірки без перевірки податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних та інших документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків і зборів; оформлення результатів перевірки, то колегія суддів зважає на наступне.

Під час судового розгляду справи позивачем не спростовано доводів контролюючого органу щодо невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» свого обов'язку платника податків, визначеного статтею 73 Податкового кодексу України, а саме - ненадання товариством запитуваної в запиті відповідача від 25.11.2014 року № 1172/10/26-56-22-03-05 інформації.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

З пункту 2.9 акту перевірки державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27.01.2015 року № 298/26-56-22-03/38234684 вбачається перелік документів, які були використані під час перевірки.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо проведення перевірок і складання актів перевірок є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією контролюючого органу.

За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

В силу приписів статті 86 Податкового кодексу України складання акту перевірки є оформленням результатів перевірки за наслідками встановлених контролюючим органом порушень податкового законодавства.

Дія зі складання акту перевірки є виключною компетенцією контролюючого органу і не порушує прав платників податків, оскільки юридичні наслідки для платника податків витикають саме із рішень контролюючих органів, зокрема, в межах спірних правовідносин, із податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.02.2015 року № .

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з призначення та проведення документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми», оформлення результатів перевірки, є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.02.2015 року № , колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України у листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

За змістом акту перевірки Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27.01.2015 року № 298/26-56-22-03/38234684 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» за договором від 05.05.2014 року № SCK-0105/05.

Судом першої інстанції було встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» (дилер) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» (фірма) укладено договір від 05.05.2014 року № SCK-0105/05, відповідно до якого, фірма надає дилеру права з реалізації оригінального радіообладнання торгівельної марки KENWOOD на умовах, визначених в цьому договорі та додатку до нього, підписаних обома сторонами, а також, реклами продукції, визначення кон'юнктури ринку попиту продукції.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору від 05.05.2014 року № SCK-0105/05; додатку до договору № 1; додаткової угоди № SCK-2014/001/01; видаткових накладних та податкових накладних за відповідні періоди; банківських квитанцій; виписок по рахунку; довіреностей за відповідні періоди.

У свою чергу, Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» вказано на акт Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 20.10.2014 року № 5948/26-56-22-03-09/38235012 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Денекс Груп» за період з 01.06.2014 року по 31.07.2014 року, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліос Люкс» з 01.06.2013 року по 31.08.2013 року, з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТГ Інтермаркет» за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс Груп ЛТД» за період з 01.05.2014 року по 31.06.2014 року».

При цьому, дії щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» за результатом, якої був складений акт від 20.10.2014 року № 5948/26-56-22-03-09/38235012 були предметом оскарження в адміністративній справі № 826/15640/14.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві, спрямовані на призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки; визнано протиправним та скасовано наказ начальника державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 07.10.2014 року № 1135 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Питання реальності господарських взаємовідносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» за договором від 05.05.2014 року № SCK-0105/05 (липень 2014 року) було предметом дослідження в адміністративній справі № 826/4936/15.

Згідно висновків постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 року в адміністративній справі № 826/4936/15, яка залишена ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2015 року без змін, господарські відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Цифрові радіосистеми» та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» за договором від 05.05.2014 року № SCK-0105/05 мали реальний характер.

Згідно з частиною четвертою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до статті 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду. З конституційною нормою кореспондуються приписи статей 7, 14 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є, зокрема, обов'язковість судових рішень, що набрали законної сили.

Враховуючи, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлена реальність господарських операцій здійснених позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» за договором від 05.05.2014 року № SCK-0105/05, будь-яких нових обставин щодо цього договору по відношенню до періоду 01.06.2015 року -30.06.2015 року контролюючим органом не наведено, оскільки предметом даної справи є правильність формування податкового кредиту та правильності декларування податку на прибуток по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Кенвуд» за договором від 05.05.2014 року № SCK-0105/05 (період червень 2014 року), колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення є такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Макаревича Олександра Сергійовича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 08.10.2015 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.