Справа № 802/2107/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2107/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

06 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Чалого В.В.,

представника відповідача: Гнатюка О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування приписів, протоколів та повідомлень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування приписів, протоколів та повідомлень.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.05.2015 року на адресу Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області надійшла постанова слідчого СВ Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області від 08.05.2015 року про призначення позапланової виїзної перевірки дотримання вимог земельного законодавства ТОВ "Компанія «Енергія" при використанні земельних ділянок на території Марксівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

На виконання постанови старшого слідчого СВ Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області від 08.05.2015 року Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області видано наказ від 21.05.2015 року №104 та направлення від 21.05.2015 року № 26 на проведення позапланової перевірки ТОВ "Компанія «Енергія" у строк з 27.05.2015 року по 10.06.2015 року.

У вказаний період Інспекцією було проведено перевірку дотримання ТОВ "Компанія «Енергія" вимог земельного законодавства, за результатами якої складені акти обстеження земельної ділянки від 10.06.2015 № 16/15 та №17 та акти перевірки від 10.06.2015 № 23/15 та № 24/15.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ "Компанія "Енергія" вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" у зв'язку з використанням земельної ділянки площею 8,7931 га та земельної ділянки площею 7,1978 га на території Марксівської сільської ради та за межами населеного пункту с. Марксове Немирівського району Вінницької області за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності відповідного правочину щодо таких земельних ділянок.

10.06.2015 року старшим державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Лозенком Ю.І. винесено приписи № 000017/15 та № 000018/15, якими позивача зобов'язано у 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства та повідомити про виконання приписів у строк до 09.07.2015 року.

10.06.2015 року старшим державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Лозенком Ю.І. відносно директора позивача ОСОБА_5 також складено протоколи про адміністративне правопорушення від 10.06.2015 року №000012/15 та № 000013/15 та за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 54 КУпАП та п. "б" ч. 1 ст. 211 ЗК України.

Крім того, письмовими повідомленнями від 11.06.2015 року № 277/15 та № 278/15, які також є предметом оскарження у цій адміністративній справі, позивача інформовано щодо необхідності відшкодування шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача являються безпідставними та необґрунтовані, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Відповідно до ст. 2. Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Положеннями ст. 9 зазначеного закону визначено, що Державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України № 459/2011 від 13.04.2011 року (далі - Положення) державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрі України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до покладених завдань Держсільгоспінспекція України організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель (пп. 1 п. 4 Положення).

Крім того, згідно з п. 5 Положення Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Таким чином, з огляду на положення вищевказаних нормативно-правових актів проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства належить до компетенції Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області.

Водночас, як стверджує позивач, проведення позапланового заходу щодо нього здійснено відповідачем з порушенням вимог закону, з власної ініціативи, оскільки постанова слідчого про проведення позапланової перевірки не передбачена чинним законодавством України як підстава для проведення перевірки. Крім того, на переконання позивача, перевірка ТОВ "Компанія "Енергія" була проведена відповідачем з порушенням порядку та процедури її проведення, зокрема, строку проведення, без повідомлення про проведення позапланового заходу.

Оцінюючи вищевказані доводи позивача, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" перелік підстав для здійснення позапланових заходів є вичерпним і такими підставам можуть бути:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю);

- обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення;

- неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Водночас необхідно зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів контролю, зокрема, органами при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя.

Разом із тим, судом встановлено, що фактичною підставою для проведення позапланового заходу з питань дотримання ТОВ "Компанія "Енергія»" вимог земельного законодавства було рішення посадової особи органу досудового розслідування, прийняте відповідно до положень кримінально-процесуального закону.

Так, п. 4 ч. 2 ст.40 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий уповноважений призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.

Нормами КПК України, якими закріплено вичерпний перелік процесуальних дій, проведення яких потребує прийняття рішення слідчим суддею, не передбачено необхідність отримати в такому випадку (призначення перевірки за постановою слідчого) рішення слідчого судді

Разом з тим суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлено, що постанова слідчого від 29.09.2014 року не оскаржувалась відповідно до норм КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є, зокрема, всі рішення органів досудового розслідування. Рішення слідчого приймається у формі постанови, яка виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий визнає це за необхідне.

Згідно з ч. 7 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Визначаючись щодо правомірності проведення перевірки суд виходив з того, що ухваленими змінами до пункту 3 розділу II Закону України від 28.12.2014 року № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", якими встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, згідно з п. 2 Постанови № 408 від 13.08.2014 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами" (чинної на момент проведення перевірки) надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду чи на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Таким чином, оскільки перевірка ТОВ "Компанія !Енергія" з питань дотримання вимог земельного законодавства здійснювалася відповідачем на вимогу слідчого (постанова від 08.05.2015 року) в рамках кримінально-процесуального закону мораторій на проведення перевірок контролюючими органами у 2015 та 2016 роках на такий позаплановий захід не поширюється і дозвіл Кабінету Міністрів України на його здійснення не потребується.

Відповідно до положень п.п. 1-3 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п. 4.1- 4.3 Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 132 від 25.02.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 березня 2013 року за № 412/22944 (далі - Порядок) для здійснення планового чи позапланового заходу інспекційний орган видає наказ, який підписує керівник інспекційного органу чи посадова особа, що виконує його обов'язки. Наказ має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися відповідний захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу інспекційний орган оформляє направлення на проведення планової/позапланової перевірки, яке підписується керівником чи заступником керівника інспекційного органу та засвідчується печаткою інспекційного органу.

Направлення № 26 (посвідчення) на проведення перевірки оформлене відповідно до наказу від 21.05.2015 № 104 та містить всі необхідні реквізити, визначені вказаними положеннями Закону та Порядку.

Отже, на підставі розпорядчих документів (наказу від 21.05.2015 № 104, а також направлення № 26 (посвідчення) заходи державного нагляду (контролю) відносно ТОВ "Компанія "Енергія" контролюючим органом запроваджено та проведено не із власної ініціативи, а за наявності законних підстав та повноважень на вчинення таких дій із врахуванням чинного законодавства, у тому числі: ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 9, 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель», п.2 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (передбачається законом від 28.12.2014 року № 71), зокрема, на підставі постанови слідчого в межах кримінального провадження № 0000245, відомості про яке, 20.04.2015 року внесено до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Відтак, доводи позивача про відсутність у відповідача правових підстав для проведення перевірки в ході розгляду справи не підтвердились.

Оцінюючи доводи представника позивача про порушення процедури проведення відповідачем спірної перевірки, суд виходив з такого.

Згідно з п. 5.5 ст. 7 Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п. 3.6 Порядку перед здійсненням позапланового заходу інспекційний орган інформує у разі можливості суб'єкта господарювання про його проведення. Повідомлення про проведення позапланового заходу направляється з використанням засобів факсимільного зв'язку або про його проведення повідомляється телефоном. У разі неможливості своєчасного повідомлення суб'єкта господарювання про проведення позапланового заходу (через обмежені строки на його проведення, відсутність телефонного та факсимільного зв'язку, інформації про номери телефонів та місцезнаходження/місце проживання) захід проводиться без попереднього повідомлення суб'єкта господарювання.

Представник відповідача пояснив, що 27.05.2015 року в телефонній розмові ОСОБА_5 було повідомлено про проведення перевірки та необхідності вручення направлення (посвідчення) на її проведення, однак останній категорично відмовився від зустрічі посилаючись на заборону від Галушко. Отже, старшим державним інспектором у даному випадку було дотримано норми п. 3.6 Порядку № 132.

Перед початком здійснення державного нагляду (контролю), відповідно до вимог п. 12 ст. 4 Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п. 5.5 Порядку передбачено, що посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить запис до відповідного журналу суб'єкта господарювання (за його наявності).

Згідно з п. 5.1 Порядку державні інспектори, які беруть участь у здійсненні відповідних заходів, зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання чи уповноваженій ним особі або фізичній особі - підприємцю чи її представнику направлення на проведення планової/позапланової перевірки та службові посвідчення, що засвідчують їх особи, і надати їм копію направлення на проведення планової/позапланової перевірки, яка вручається вищезазначеним особам під підпис.

Посилання позивача на не проведення реєстрації у журналі перевірок підприємства, який фактично не надано посадовій особі Інспекції, а також віднесення ТОВ "Компанія "Енергія" до суб'єктів малого підприємництва, являються формальними і не можуть бути підставою для скасування прийнятих за її результатами розпорядчих документів.

Водночас направлення від 21.05.2015 року № 26 на проведення перевірки було зареєстровано на підприємстві у журналі вхідної кореспонденції за вх. № 10 28.05.2015 року. Тобто, у даному випадку Інспекцією дотримано п. 5.1 Порядку № 132.

Щодо строку проведення перевірки представник відповідача пояснив, що до моменту оформлення направлення від 21.05.2015 року № 26 та наказу про проведення позапланової перевірки, відомості що надані до суду про організаційно-право форму (форму власності), середню кількість працівників за звітний період (календарний рік), та річний дохід ТОВ "Компанія "Енергія" від діяльності, Інспекції були невідомі, а тому загальний термін позапланового заходу визначено саме не більше 10 днів, тобто з 27 травня - по 10 червня 2015 року, як передбачає п. 4 ст. 6 ЗУ "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Що стосується доводів позивача щодо відсутності при проведенні перевірки керівника ТОВ "Компанія "Енергія", то такі не є підставою для задоволення позову з огляду на наступне.

Пунктом 5.6 Порядку визначено, що планові та позапланові заходи з питань перевірки стану дотримання суб'єктом господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ним у процесі ведення господарської діяльності, проводяться за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання у присутності керівника суб'єкта господарювання або уповноваженої ним особи чи у присутності фізичної особи - підприємця або його представника.

Відповідно до п. 6.2 Порядку акт перевірки складається у двох примірниках і підписується не пізніше останнього дня проведення перевірки державними інспекторами, які проводять відповідний захід, керівником суб'єкта господарювання або уповноваженою ним особою чи фізичною особою - підприємцем або її представником.

Перший примірник акта залишається в інспекційному органі, який проводить перевірку, другий - вручається керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі чи фізичній особі - підприємцю або її представнику. При врученні акта перевірки у примірнику акта, який залишається в інспекційному органі, робиться відмітка про дату вручення акта та ставиться підпис особи, яка його отримує.

Пунктом 6.4 Порядку встановлено, що у разі відмови суб'єкта господарювання від ознайомлення з актом перевірки, його підписання, надання пояснень, отримання копії акта перевірки державні інспектори, що здійснюють планову/позапланову перевірку, вносять до акта перевірки відповідний запис, засвідчуючи це своїми підписами.

Другий примірник акта перевірки направляється суб'єкту господарювання поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох робочих днів після закінчення здійснення відповідного заходу.

У матеріалах справи наявні акти перевірки зі змісту яких судом встановлено, що директор ТОВ "Компанія "Енергія" від участі в проведенні перевірки, складанні акту, підпису та його отримання категорично відмовився в присутності свідків.

Таким чином, суд критично оцінює доводи сторони позивача щодо порушення вимог чинного законодавства у зв'язку із проведенням перевірки стану дотримання суб'єктом господарювання вимог земельного законодавства за відсутності керівника ТОВ "Компанія "Енергія", оскільки представник позивача мав змогу як бути присутнім під час перевірки так і подавати необхідні документи та пояснення із питань, які виникали при її проведенні.

За наведених обставин вимога позивача про визнання протиправними дій Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області по проведенню перевірки ТОВ "Компанія "Енергія" з питань дотримання вимог земельного законодавства на підставі наказу від 21.05.2015 № 104 та направлення від 21.05.2015 № 26 не може бути задоволена з огляду на те, що при проведенні перевірки відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України,

Визначаючись щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області по складанню актів обстеження земельної ділянки від 10 червня 2015 року № 16/15 та № 17/15, актів перевірки від 10 червня 2015 року №23/15 та №24/15, суд виходив з такого.

Статтею 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у вказаній сфері та розглядати відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6.1. розділу шостого Порядку передбачено, що у разі необхідності в акті перевірки наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття, нецільове використання земельної ділянки тощо).

За результатами проведення обстеження земельних ділянок державні інспектори складають акт обстеження земельної ділянки, форма якого наведена у додатку 4 до цього Порядку (пункт 6.6. розділу шостого Порядку).

Суд зауважує, що акт перевірки та викладені у ньому факти та висновки не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для суб'єкта певні правові наслідки.

Так само і діяльність працівників контролюючого органу з проведення перевірки суб'єкта є лише службовою діяльністю таких осіб на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання суб'єктом перевірки вимог чинного законодавства. Тому, як, власне, акт перевірки, так і дії посадових осіб суб'єкта владних повноважень зі складення цього акта не створюють жодних правових наслідків для суб'єктів, не змінюють стану його суб'єктивних прав.

Акти обстеження № 16/15 та № 17/15 від 10.06.2015 року, а також акти перевірки № 23/15 та № 24/15 від 10.06.2015 року, в яких відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства відповідають встановленим правилам складення акта перевірки (обстеження), повідомлення і є носієм доказової інформації про виявлене контролюючим органом порушення земельного законодавства ТОВ "Компанія "Енергія" та документами, на підставі яких, а також відповідно до оформленого протоколу про адміністративне правопорушення приймається рішення контролюючого органу.

Тобто дії відповідача щодо складання зазначених актів не створюють жодних правових наслідків для позивача, не змінюють стану його суб'єктивних прав.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області по складанню актів обстеження земельної ділянки від 10.06.2015 року № 16/15 та № 17/15, актів перевірки від 10.06.2015 №23/15 та №24/15 не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними та скасування протоколів про адміністративне правопорушення від 10.06.2015 № 000012/15 та №000013/15, то суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів, згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України поширюється зокрема, на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Нормативно-правовий акт - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта, якому він адресований.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта індивідуальної дії є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, що характеризується обов'язковістю приписів такого нормативно-правового акта для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання яких забезпечується правовими механізмами.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений посадовою особою інспекції за результатами перевірки, є службовим документом, тому стосується правовідносин лише посадових осіб відповідача щодо його складання, також протокол не містить владних управлінських приписів щодо позивача, а лише містить інформацію про виявлені під час перевірки порушення. За вказаних обставин протоколи про адміністративне правопорушення не є рішеннями в розумінні статті 17 КАС України, оскільки не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, не характеризується обов'язковістю приписів для суб'єкта перевірки. Тому вимоги адміністративного позову у цій частині не можуть бути задоволені.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог про визнання приписів протиправними та скасування приписів від 10.06.2015 року № 000017/15 та № 000018/15, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 8 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" встановлено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень.

Як зазначено в оскаржуваних приписах, під час перевірки встановлено використання позивачем земельних ділянок за відсутності відповідного правочину щодо таких земельних ділянок, що є порушенням вимог статей 125, 126 ЗК України.

Вказаними приписами зобов'язано позивача усунути порушення вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" встановлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Слід зауважити, що згідно із зазначеним терміном, самовільним вважається зайняття земельної ділянки і в тому випадку, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування не приймав рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду).

З наведеної норми закону вбачається, що особою, яка самовільно зайняла земельну ділянку є суб'єкт, який фактично її використовує та отримує від неї певні блага за умови якщо правові підстави для використання земельної ділянки відсутні.

Надаючи оцінку оскаржуваним приписам, суд враховує, що внаслідок проведеного заходу державного нагляду 10.06.2015 року старшим державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області за участю Марксівського сільського голови - Мельника С.М. та землевпорядника сільської ради - Мельник Л.С., а також гр. ОСОБА_8 було проведено обстеження земельних ділянок і фактично встановлено, що ТОВ "Компанія "Енергія" дійсно використовує на території Марксівської сільської ради Немирівського району за межами населеного пункту с. Марксове для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: для вирощування сільськогосподарської культури - соняшника:

- 7,1978 га земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) державної власності (резервний фонд - кадастровий номер :03:001:0621);

- 8,7931 га із земель історико-культурного призначення (рілля) державної власності (землі запасу - кадастровий номер :03:001:0636). На земельній ділянці знаходиться пам'ятка археології - поселення доби бронзи, що підтверджується листом Управління культури і туризму Вінницької ОДА від 04.06.2015 року №2382/02-25.

На земельних ділянках товариством здійснено у квітні 2015 року передпосівний обробіток ґрунту та проведено посів сільськогосподарської культури - соняшнику, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 09.06.2015 року.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача відсутній відповідний правовстановлюючий документ (договір оренди, державний акт на право власності або права постійного користування), що встановлює право користування або право володіння спірними земельними ділянками, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Суд також зауважує, що у приписах затвердженої форми № 000017/15 та №000018/15 від 10.06.2015 року відповідно до частин сьомої та восьмої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", п. 2.1 Порядку оформлення, вручення (надсилання) приписів у разі виявлення порушень земельного законодавства (наказ МАПУ від 19.02.2013 р. № 104, зареєстрованого в Мін'юсті 06.03.2013 року № 373/22905), старшим державним інспектором відмічена вказівка про усунення правопорушення у 30-ти денний термін, що передбачає ст. 144 Земельного кодексу України, а також п. 6,1 положення про Державну інспекцію сільського господарства в областях (Наказ МАПУ від 23.12.2011 № 770, зареєстрованого в Мін'юсті 12.01.2012 № 34/20347). Тобто доводи позивача про визначення ще способу та порядку їх виконання при наявному обов'язку повідомити про результати його виконання у місячний термін, є необґрунтованими.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що приписи № 000017/15 та №000018/15 від10.06.2015 року про усунення порушень земельного законодавства прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені чинним законодавством, з урахуванням усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, натомість позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування повідомлення щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки від 11.06.2015 року № 277/15 та № 278/15, суд виходить з того, що таке повідомлення, є адресованою особі пропозицією самостійно відшкодувати завдану шкоду, тобто документом, який не є обов'язковим до виконання, оскільки він не містить владних (розпорядчих) приписів і не тягне за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов'язків позивача, а отже не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні положень ст. 17 КАС України. Тому вимоги адміністративного позову у цій частині не можуть бути задоволені.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.