Справа № 815/5312/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5312/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Одеса

10 год. 50 хв.

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення із субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95) на р/р 04 в ООУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 328845 суму боргу із страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на суму 1 666 грн. 80 коп., -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось з позовом управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси (надалі УПФУ в Суворовському районі м. Одеси) до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (надалі СПД ОСОБА_1І.) про стягнення із субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95) на р/р 04 в ООУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 328845 суму боргу із страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на суму 1 666 грн. 80 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є платником страхових внесків і зареєстрований в УПФ в Суворовському районі м. Одеси як субєкт підприємницької діяльності та платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за реєстраційним № 8470-С від 31.01.2002 року та зобовязана сплачувати страхові внески. Проте, СПД ОСОБА_1 страхові внески до управління не сплатив за період з липня по вересень 2010 року, у звязку із чим утворилась недоїмка у сумі 1 666 грн. 80 коп. Вказана сума недоїмки підтверджується карткою особового рахунку СПД ОСОБА_1, вимогою УПФУ в Суворовському районі м. Одеси № Ф-310 від 27.11.2014 року. Враховуючи вимоги п. 2 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», вищезазначені документи є доказами, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог, у звязку із чим позивач просить стягнути зазначену суму недоїмки у розмірі 1 666 грн. 80 коп. (аркуші справи 3-5).

Позивач до судового засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (аркуш справи 12).

Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до приписів ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, про причини неприбуття суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надав. Письмові заперечення проти позову відповідачем суду не надано (аркуші справи 13-18).

Через канцелярію суду за вхід. № ФП/1626/15 від 29.09.2015 року представником позивача до суду надано письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (аркуш справи 19).

З урахуванням зазначеного, згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження.

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що СПД ОСОБА_1 зареєстрована в УПФУ в Суворовському районі м. Одеси як субєкт підприємницької та платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за реєстраційним номером № 8470-С від 31.01.2002 року.

Згідно з п. 1 Положення «Про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.01 року, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообовязкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески до Пенсійного фонду України є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Невиконання цього обов'язку платниками страхових внесків приводить до неповного формування коштів Пенсійного фонду України, і як наслідок, до несвоєчасних виплат пенсій пенсіонерам, що є порушенням ст. 46 Конституції України.

Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 Закону України № 1058 IV, відповідно до ч. 2 ст. 106 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Строк позовної давності до стягнення заборгованості зі сплати страхових (пенсійних) внесків не застосовується.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Абзацом 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вказаної статті страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 статті 15 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Частинами 3 та 4 ст. 15 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року встановлено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду. Платникам страхових внесків у десятиденний термін після їх реєстрації видається повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до пп. 3.2 розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 08.10.2010 року № 22-2 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за № 1014/18309 зазначено, що фізичні особи - підприємці самі за себе формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 1 квітня року, наступного за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Таким чином, СПД ОСОБА_1 є страхувальником, а страхувальники відповідно ч. 1 ст. 15 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року є платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Підпунктом 2.2.3 п. 2.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України визначено, що платниками страхових внесків є фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий порядок оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Розміри страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування для застрахованих осіб, визначених у п.п. 2.2.3 2.2.5 п. 2.2 цієї Інгструкції на 32 відсотки за 2004-2005 роки; 31,8 відсотки за 2006 рік та 33,2 відсотки з 01.01.2007 року по 31.12.2010 року.

Проте, як вбачається з матеріалів адміністративного позову, СПД ОСОБА_1 страхові внески до управління Пенсійного фонду не сплатила і згідно картки особового рахунку страхувальника має заборгованість в сумі 1 666 грн. 80 коп. за період з липня по вересень 2010 року, що є недоїмкою по страховим внескам (аркуші справи 7, 9).

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 та ч. 6 ст. 20 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 вказаного Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 2 статті 106 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року передбачено, що суми страхових внески, які своєчасно нараховані та несплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 зазначеного Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 20 Закону, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків - недоїмкою.

З метою погашення заборгованості, Управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси на адресу відповідача були надіслано вимогу № Ф-310 від 27.11.2014 року на загальну суму заборгованості по сплаті страхових внесків у розмірі 1 666 грн. 80 коп. (аркуш справи 8).

Відповідно до п. 8.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженої постановою правління ПФУ № 21-1 від 19.12.2003 року, якщо страхувальник на день надсилання йому органом Пенсійного фонду вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата. У разі коли неможливо вручити страхувальнику вимогу поштою у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням (відсутністю службових осіб страхувальника за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб страхувальника прийняти вимогу, вимога вважається врученою страхувальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З урахуванням зазначеного, визначена у вимозі позивачем сума заборгованості відповідача є узгодженою та підлягає сплаті у повному обсязі.

Страхувальник згідно з вимогами ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобовязаний сплатити суми недоїмки протягом десяти робочих днів із дня одержання вимог про сплату недоїмки.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, СПД ОСОБА_1 одночасно з одержанням коштів на заробітну плату повинна була перераховувати страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, а за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату страхових внесків, сплачувати штрафні санкції та пеню відповідно до п. 9 зазначеної Інструкції та зобов'язана була згідно п. 6 ст. 20 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року сплачувати обов'язкові страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Проте, наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про наявність у відповідача станом на даний час заборгованості зі сплати страхових внесків у загальному розмірі 1 666 грн. 80 коп., яка виникла у звязку із порушенням приписів Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 1 666 грн. 80 коп. зі сплати страхових внесків, яка згідно інформації, наявної в матеріалах справи, станом на даний час не сплачена.

Станом на момент розгляду справи, доказів щодо оскарження або сплати повністю або частково заявленої у позові суми до стягнення відповідачем до суду не надано.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справі докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість по страховим внескам на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1 666 грн. 80 коп. є обґрунтованими, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1, адреса: 65025, АДРЕСА_1) про стягнення із субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95) на р/р 04 в ООУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 328845 суму боргу із страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на суму 1 666 грн. 80 коп. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1, адреса: 65025, АДРЕСА_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95) на р/р 04 в ООУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 328845 суму боргу із страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на суму 1 666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан