Справа № 411/1001/13-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальов В.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року справа №411/1001/13-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 18 серпня 2015року у справі № 411/1001/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської областіпро визнання рішень неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 09.03.2010 року звернувся до суду з адміністративним позовом, який він уточнив під час розгляду справи, в обґрунтування якого посилається на те, що позивач є пенсіонеркою та знаходиться на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області як одержувач пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_4 Пенсія за віком була їй призначена з 17.07.2006 року, а на пенсію у зв'язку з втратою годувальника їй було переведено з 31.10.2006 року. Вона неодноразово зверталася до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області із заявами про перерахунки розміру вказаної пенсії у зв'язку з втратою годувальника враховуючи його заробітну плату за період з 01.12.1980 року по 31.12.1982 року, але їй було у цьому відмовлено.

Ці рішення відповідача вважає неправомірними, тому просить визнати неправомірнимирішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області (Відповідач - 1) від 15.12.2009 р., 11.01.2010 р., 05.02.2010 р.;зобов'язати Управління Пенсійного фонду України вЖовтневому районі м. Харкова (Відповідач - 2) здійснити перерахунки та виплату пенсії у зв'язку з втратоюгодувальника: з 01.12.2009 р. - виходячи із зарплати померлого годувальника ОСОБА_4 заперіод з 01.05.1988 р. по 30.04.1993 р.; з 01.01.2010 р. - із зарплати померлого годувальникаперіод з 01.12.1980 р. по 31.12.1982 р.; з 01.02.2010 р. і в подальшому - із зарплати померлого годувальника за грудень 1982 р.

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 18 серпня 2015рокупозовні вимогиОСОБА_2, а саме:

1.Визнанно протиправними рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області:

-від 15.12.2009 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з втратою годувальника з 01.12.2009 року із заробітної плати ОСОБА_4 за період з 01.05.1988 року по 30.04.1993 року;

-від 11.01.2010 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з втратою годувальника з 01.01.2010 року із заробітної плати ОСОБА_4 за період з 01.12.1980 року по 31.12.1992 року;

-від 05.02.2010 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з втратою годувальника з 01.02.2010 року із заробітної плати ОСОБА_4 за грудень 1982 року.

2.Зобов'язаноУправління Пенсійного фонду України вЖовтневому районі м. Харків здійснити наступні перерахунки та виплату пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з втратою годувальника:

-з 01.12.2009 року - виходячи із заробітної плати ОСОБА_4 за період з 01.05.1988 року по 30.04.1993 року;

-з 01.01.2010 року - виходячи із заробітної плати ОСОБА_4 за період з 01.12.1980 року по 31.12.1982 року

-з 01.02.2010 року - із заробітної плати ОСОБА_4 за грудень 1982 року.

Відповідач - 2,не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу та вважає, що постанова Кремінського районного суду Луганської області від 18 серпня 2015року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, щозгідно з листами Пенсійного Фонду України від 30.05.2014 року №14574/02-50, від 03.07.2014 року №17510/02-40, від 21.11.014 року №31274/02-20, з метою забезпечення виплати пенсій особам, які тимчасово переїхали з Донецької та Луганської областей до інших регіонів України. Взяття на облік зазначених осіб провадиться за матеріалами електронних пенсійних справ та атестатів про припинення виплати за попереднім місцем проживання. В Управлінні знаходиться лише електронна пенсійна справа, а паперова пенсійна справа відсутня, тому здійснити будь-який перерахунок пенсії немає можливості.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 народилася 16.07.1951 р., досягла пенсійного віку в 55 років 16.07.2006 р. З 17.07.2006 р. позивачу була призначена пенсія за віком. З 01.08.2006 р. позивача було переведено на інший вид пенсії - пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Первинно пенсія позивачці була призначена за період з 17.07.2006 р., а на пенсію у зв'язку з втратою годувальника їй було переведено з 01.08.2006 р.

Стосовно способу призначення позивачці пенсії у зв'язку з втратою годувальника (на виконання вказівок Вищого адміністративного суду України по цій справі) судом було встановлено наступне.

Станом на 01.08.2006 р. діяв Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 р. Абзацом 2 п.16 Розділу XV (Прикінцеві положення) вказаного Закону було передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Тобто, починаючиз 13.12.2005р. норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», які не регулюють питання визначенніправа на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, втратили свою чинність і не моглизастосовуватися. Отже, пенсія позивачу у зв'язку з втратою годувальника могла призначатисялише на підставі відповідних положень «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які регулюють підстави та порядок призначення цієї пенсії, зокрема: частини 1 ст. 37 Закону, якою встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначаєтьсяв розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника на одногонепрацездатного члена сім'ї; абзацу 2 ч.1 ст. 24 Закону, яким встановлено,зокрема, що до страховогостажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії у зв'язкуз втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальнихпідставах період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченогостаттею 26 цього Закону.

Пенсія за віком розраховується відповідно до частини 1 статті 27 Закону, якою встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою ( П = Зп х Кс) де : 11 - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи і визначається відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Статтею 40 Закону встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. У разі, якою страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Частиною 1 статті 25 Закону було встановлено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 0,8%.

Фактично пенсія позивачу у зв'язку з втратою годувальника за період з 01.08.2006 р. була призначена у розмірі 50 % пенсії за віком померлого годувальника саме на підставі «Закону про пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням відповідача про перерахунок пенсії позивача від 06.03.2008 р., в якому зазначено, що пенсію у зв'язку з втратою годувальника позивачу призначено відповідно до нового Закону (т.1 а.с.7).

Закон про пенсійне страхування є новим пенсійним законом по відношенню до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відсоток для обчислення пенсії у разі втрати годувальника становить «50» (саме такий відсоток встановлений ч.1 ст. 37 «Закону про пенсійне страхування», в той час як згідно 4.1 ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсоток для визначення розмір цієї пенсії складає «30»); розрахунок пенсії позивачки, здійснений виходячи з ймовірного розміру пенсії за віком померлого годувальника (що відповідає положенням ч. 1 ст. 37 «Закону про пенсійне страхування, в той час як згідно ч.1 ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія у разі втрати годувальника визначається виходячи з заробітку годувальника, а не з його пенсії); при розрахунку пенсії позивача застосований коефіцієнт страхового стажу годувальника (його використання передбачено статтями 27 та 25 «Закону про пенсійне страхування", в той час як Закон України «Про пенсійне забезпечення» взагалі не передбачає використання такого показника); стаж померлого годувальника для обчислення розміру пенсії визначений з урахуванням «додаткового стажу» тривалістю 10 років 2 місяці та 19 днів (рядок «Стаж додатковий»), що складає період між датою смерті годувальника (29.11.1997 р.) до дня, коли годувальник досяг би 60-річного віку, передбаченого ст. 26 «Закону про пенсійне страхування» (17.02.2008 р.), що повністю відповідає положенням абзацу 2 ч.1 ст. 24 «Закону про пенсійне страхування» (Законом України «Про пенсійне забезпечення» подібного взагалі не передбачено); пенсія померлого годувальника визначена із його заробітної плати за 60 календарних місяців, а саме: за період з 01.01.1987 р. по 31.12.1991 р. (рядки «Середньомісячний заробіток... (31.12.1991)»- та «Кількість місяців в розрахунку заробітку 60»), що теж відповідає положенням «Закону про пенсійне страхування» (абзацу 1 ч. 1 ст. 40 цього Закону).

При цьому суд вважає, що при своєму житті чоловік позивачки отримував пенсію за період з 12.05.1993 р. по 29.11.1997 р. (дата смерті), ця пенсія обчислювалась виходячи із його заробітної плати за період з 01.05.1991 р. по 30.04.1993 р. (за 24 останніх перед призначенням пенсії календарних місяців роботи) згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_4, виданої шахтою «Біжанівська».

Отже, за період з 01.08.2006 р. УПФУ в м. Кіровську призначило позивачу пенсію у зв'язку з втратою годувальника, яка була розрахована виходячи з ймовірної пенсії годувальника, тобто з тієї пенсії за віком, на яку померлий годувальник мав би право отримувати при житті.

Позивачка 02.12.2009 р., 04.01.2010 р. та 27.01.2010 р. зверталася до УПФУ м. Кіровська з письмовими заявами про перерахунок її пенсії з 01.12.2009 р. на підставі ч.1 ст. 40 «Закону про пенсійне страхування» у зв'язку з вибором іншого періоду заробітку. Відповідач рішеннями від 15.12.2009р., 11.01.2010 р. та 05.02.2010 р. відмовляв їй у здійсненні вказаного перерахунку.

Суд погоджується з доводами позивачки про протиправність зазначених рішень відповідача з огляду також на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 09^02.2009 р. № 1-рп/99 по справі № 1-7/99 (справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) було надано офіційне тлумачення положень ст. 58 Конституції України, зокрема в абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини цього зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші правові нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений в частині 1 ст. 58 Конституції України, за якою дія нормативно-правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.

З огляду на вищезазначене, при вирішенні спору необхідно керуватися тим законодавством, яке діяло під час виникнення спірних правовідносин.

Станом на грудень 2009 р. - лютий 2010 р. визначення періоду заробітної плати для обчислення пенсії регулювалося абзацами 1-3 частини 1 статті 40 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якими було передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000року. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення рейси, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу .

Відповідно цих положень право вибору заробітної плати за визначені періоди належить виключно особі, яка звернулась за призначенням або перерахунком пенсії. Отже особа (пенсіонер) в будь-який момент після призначення пенсії має право на перерахунок своєї пенсії з іншого періоду заробітної плати в межах, визначених положеннями ч.1 ст. 40 вказаного Закону. З огляду на це суд вважає, що позивачка мала право вимагати зміни періоду заробітної плати, з якої обчислювалася її пенсія (в межах, визначених ч.1 ст. 40 вказаного Закону). При цьому право на здійснення таких перерахунків пенсії не залежало від наявності чи відсутності у ОСОБА_2 страхового стажу, набутого після призначення пенсії.

Щодо періодів заробітної плати, з якої позивачка просила здійснити перерахунки ї пенсії, суд зазначає наступне.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття відповідачем УПФУ в м. Кіровську оскаржуваних рішень деякі положення втратили чинність. Так, підпунктом «а» підпункту 9 пункту 35 Розділу II Закону України від 28.12.2007 p. № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» абзац 3 ч.1 ст. 40 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було викладено в такій редакції: «За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.

Але останнім абзацом пункту 2 Розділу III того ж Закону України від 28.12.2007 р. № 107- VI було встановлено, що Розділ II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" діє по 31 грудня 2008 р.

Таким чином, вказані зміни до абзацу 3 ч.1 ст. 40 «Закону про пенсійне страхування» в будь - якому випадку з 01.01.2009 р. втрачали свою чинність.

Крім того, Рішенням КСУ від 22.05.2008 р. № іб-рп/2008 по справі № 1-28/2008 зазначені положення підпункту «а» підпункту 9 пункту 35 Розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-УІ були визнанні такими, що не відповідають Конституції України.

Згідно ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення,що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність.

При вирішенні спірних правовідносин застосуванню підлягає первинна редакція абзаців 1-3 ч.1 ст. 40 «Закону про пенсійне страхування», в якій були відсутні положення про: обчислення в одинарному розмірі страхового стажу, з якого обраховується 10% його тривалості, які дозволяється виключати з розрахунку зарплати для обчислення пенсії; обмеження 60 календарними місяцями мінімальної тривалості періоду заробітної плати для обчислення пенсії після виключення з її розрахунку невигідних періодів зарплати.

Періоди заробітної плати, з яких позивачка просила перерахувати свою пенсію (з 01.01.1992 р. по 30.04.1993 р. ; з 01.12.1980 по 31.12.1982 р. ; за грудень 1982 р.) повністю відповідають положенням первинної редакції ч. 1 ст. 40 Закону.

Посилання відповідача на неможливість здійснення перерахунку пенсії через те, що в довідці про зарплату відсутні розміри помісячної зарплати, а є лише загальні розміри за більш тривалі періоди (стосовно перерахунку пенсії із зарплати за період з 01.01.1989 р. по 30.04.1993 p.), суд також не приймає до уваги з огляду на наступне.

Абзацом 5 ч.1 ст. 40 «Закону про пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством.

У спірній довідці про заробітну плату померлого годувальника (виходячи з якої, на думку відповідача УПФУ в м. Кіровську, не можливо здійснити обчислення пенсії) зазначена зарплата період з 01.05.1991 р. по 30.04.1993 р. У довідці зарплата за 1992-1993 роки дійсно зазначена не кожний місяць, а лише загальними сумами за рік (1992 ) та за чотири місяці (січень-квітень 93 р.). Зазначена довідка знаходилася в пенсійній справі померлого годувальника ОСОБА_4, тобто була видана не пізніше 1997 р. (коли була припинена виплата пенсії годувальнику через його смерть).

В період отримання ОСОБА_4 пенсії порядок визначення заробітної плати (заробітку) для обчислення пенсії визначався статтею 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р.

Таким чином, для визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії в 1993-1997 рр. були достатніми відомості про загальний розмір зарплати за 24 чи 60 місяців, а зазначення щомісячних розмірів заробітної плати не було обов'язковим.

Отже вищезазначена довідка про зарплату ОСОБА_6 за період з 01.05.1991 р. по 30.04.1993 р. без помісячних розмірів зарплати відповідає положенням законодавства, яке діяло в період надання цієї довідки.

Частиною 1 статті 43 «Цю загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та, інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Ця норма (як і загалом «Закон про пенсійне страхування») набрала чинності з 01.01.2004 р. Отже законодавець прямо передбачив можливість обчислення пенсій за нормами «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на підставі документів про заробітну плату,які були видані до набрання чинності цим Законом і відповідали вимогам законодавства, що діяло раніше. Довідка про зарплату померлого годувальника могла бути використана для перерахунку (обчислення) пенсії за нормами «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, в передостанньому абзаці пункту 10 «Порядку оформлення пенсій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що до заяви про призначення пенсії сім'ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є у пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.»

Абзацом 2 пункту 17 «Порядку оформлення пенсій» передбачено, що у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Суд погоджується з тим, що стосовно періоду з 01.01.1992 по 30.04.1993 р. дійсно неможливо було видати довідку про зарплату померлого годувальника позивача з помісячною розбивкою, тому що шахта «Біжанівська», на якій працював годувальник і яка видавала спірну довідку за життя померлого годувальника, була ліквідована і в архів не були здані особові рахунки по зарплаті цієї шахти за період з 1992 по 1997 роки. Це підтверджується листом ДП «Обласна дирекція «Луганськвуглереструкгурізація»» від 12.09.2006 р. (а.с.14), та листом ДП «Луганськвугілля» (хранителів архівних документів шахти «Біжанівська») від 15.02.2010 р. (а.с.40).

Тому є слушними доводи позивача про те, що відновити порушене право позивача шляхом здійснення відповідних перерахунків її пенсії повинен відповідач УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова, тому що саме він наразі здійснює нарахування та виплату пенсії позивачу, а отже фактично є правонаступником відповідача УПФУ в м. Кіровську щодо нарахування та виплати пенсії позивачу.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції, відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова- залишити без задоволення.

Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 18 серпня 2015року у справі № 411/1001/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області про визнання рішень неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов