Справа № 2а-954/09
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 р. Справа № 16132/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Носа С.П., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач в листопаді 2009 року звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просила зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити заборгованість з виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.07.2007 року по 02.04.2009 року в розмірі 5444,21 грн.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2009 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача. Зобов»язано УПСЗН провести нарахування та виплату позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» та виплатити їй недораховану суму за вказаний період в розмірі 2045 грн. 39 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач належить до категорії громадян, які мають право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Посилався на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, відповідно до якого визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема ч.2 ст.56, п.14 ст.71, яким було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що, відповідно до Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. При здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». З огляду на це Управління не може змінити видатки держави, затверджені державним бюджетом, оскільки це є прямим порушенням Конституції та чинного законодавства.

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.ст. 13,14 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною, має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення нею вказаного віку.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину, незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сімї, по догляду за якими надається допомога.

Відповідно до п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року №489-V, дію ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» на 2007 рік було зупинено та у відповідності до ст.56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими було зупинено на 2007 рік дію вищевказаної ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки рішення Конституційного суду України №6-рп було ухвалено 09.07.2007 року, то колегія суддів зазначає, що позивач має право на перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно.

Що стосується невиплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» за 2008 рік та вимоги про зобов»язання відповідача призначити та виплатити на користь позивача таку допомогу, то колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для її задоволення.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач протягом січня-квітня 2008 року отримувала щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік».

Відповідно до п.23 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» та викладено у такій редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.».

При цьому п.3 розділу VIII Закону «Прикінцеві та перехідні положення» викладено в такій редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року 50 відсоткам, з 1 січня 2009 року 75 відсоткам, з 1 січня 2010 року 100 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців».

Оскільки правова норма, передбачена ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» не скасована, не була визнана неконституційною, то обсяг існуючих прав і свобод громадян, які передбачені цією нормою залишається незмінним, а тому виплати, які проводив відповідач у 2008 році відповідають чинному законодавству.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку проводив відповідач у 2008 році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» є правомірною, а тому відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Однак, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для нарахування та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у визначеній сумі, оскільки предметом даного спору є право на отримання позивачем допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а не розмір нарахування, й суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законом покладено такі повноваження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, та зазначає, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладення на відповідача обовязку провести належне нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі визначеному ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно з урахуванням виплачених позивачу сум, що на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.

Крім того, колегія суддів погоджується із твердженнями суду першої інстанції про необхідність покладення обовязку з нарахування і виплати спірної допомоги саме на управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області в силу вимог ст.5 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, однак постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, 198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2009 року у справі №2а-954/09 змінити.

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у повному розмірі.

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із урахуванням виплачених сум за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

Судді С.П. Нос

ОСОБА_2