Справа № 2а-11072/12/2670
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/72285/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Тракало В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку письмовий розгляд справи за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» (далі - ПАТ «Украгазбуд») до управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області (далі - УПФ) про скасування рішення за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року представник ПАТ «Укргазбуд» звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив скасувати рішення УПФ від 24.01.2012 року №7 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або не своєчасну оплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками єдиного внеску в загальному розмірі 10280,57 грн.

Посилався на незаконність оскаржуваного рішення, оскільки воно винесено в межах мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Київський апеляційний адміністративний суд рішенням від 25 жовтня 2012 року постанову окружного суду скасував та ухвалив нову про задоволення позову.

У касаційній скарзі представник УПФ, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить скасувати рішення цього суду і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказує на те, що УПФ є поточним кредитором, тому дія мораторію на нього не розповсюджується.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, у жовтні 2004 року господарським судом м. Києва порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Украгазбуд» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

У зв'язку з не сплатою за період з 22.08.2011 року по 23.12.2011 року єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування УПФ винесено рішення №7 від 24 січня 2012 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із законності рішення УПФ, тому що позивач виступає поточним кредитором.

Апеляційний суд прийшов до висновку про незаконність оскаржуваного рішення, оскільки не можуть бути нараховані штрафні санкції і пеня за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які виникли під час дії мораторію.

Висновок апеляційного суду, на відміну від суду першої інстанції, не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до статей 1, 12 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-ХІІ) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення та введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.

Виходячи із зазначених норм Закону, дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів. Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то вони повинні виконуватися у визначені строки, до них можуть бути застосовані санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена Верховним Судом України у постановах від 25.06.2011 року (справа № 21-113а11), від 21.04.2015 року (справа № 21-91а15).

Згідно фактичних обставин справи, встановлених судами, рішення про визнання відповідача банкрутом та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, якими зупинено виконання боржником грошових зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), ухвалені у жовтні 2004 року, в той же час борг по не сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування виник в період з 22.08. по 23.12.2011 року, тобто після введення мораторію.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позову, тому рішення суду апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених статтею 226 КАС України, та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2012 року скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Тракало

І.В. Штульман