Справа № 824/1738/15-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1738/15-а

11 год. 17 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_3 (ідентиф. код. № НОМЕР_1) про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої у с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області, навпроти земельної ділянки кадастровий номер - :02:001:0188, а саме відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою листами № 0-24-0.31-5861/2-15 від 07.05.2015 та №0-24-0.31-749/16-15-СГ від 26.06.2015р.; зобов'язати Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 (ідентиф. код.№ НОМЕР_1) про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої у с.Дністрівка, Кельменецького району Чернівецької області, навпроти земельної ділянки кадастровий номер -:02:001:0188.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області було подано заяву про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,10 га, розташованої у с.Дністрівка, Кельменецького району Чернівецької області, однак відповідачем відмовлено з підстав, що вказана земельна ділянка відноситься до земель водного фонду. Згідно інформації Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів розташування зазначеної ділянки знаходиться за межами прибережної захисної смуги Дністровського водосховища. Позивач повторно звертався до відповідача щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою, однак відповідач відмовив у задоволенні звернення та зазначив, що зазначена земельна ділянка передана у приватну власність громадянам. Позивач вважає такі дії протиправними, а відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою незаконними і безпідставними. Зазначає, що згідно кадастрової публічної карти України, яка є загальнодоступним джерелом інформації вбачається, що земельна ділянка, на яку ОСОБА_3 просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для подальшої передачі у власність, є несформованою, вільною, а отже не передана у власність. Зазначає, що земельна ділянка, на яку позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, розташована на землях сільськогосподарського призначення за межами прибережно-захисної смуги Дністровського водосховища і земель рекреаційного призначення.

Додатково обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що межі, розміри, місця проходження прибережно-захисної смуги Дністровського водосховища зазначені в проектній документації «Водоохранная зона правого берега водохранилища Днестровской ГЕС ..» від 1987 р., відповідно до якої межі земельної ділянки та її місцезнаходження розташовані поза межами прибережно-захисної смуги. Зазначає, що згідно рішення Кельменецької районної ради від 28 лютого 2007 р. №114.5-5/06 землі категорії «рекреаційного призначення» переведені із земель «сільськогосподарського призначення». При описі меж вказано із заходу знаходяться землі сільської ради (пасовища), а це є землі сільськогосподарського, а із сходу землі басейнового управління водних ресурсів, що повністю узгоджується з доводами позивача і заперечує позицію відповідача щодо необхідності дотримання розміру прибережно-захисної смуги довжиною 100 м. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги з вищезазначених підстав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав наведених у позові.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях. Відповідач зазначає, що позивачу було відмовлено з наступних підстав. Так, згідно норм чинного законодавства, при крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Таким чином, заява позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої у с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області, навпроти земельної ділянки кадастровий номер - :02:001:0188 не може бути задоволена, оскільки зазначена ділянка обліковується як землі водогосподарських підприємств під штучним водосховищами (землі водного фонду), про що ОСОБА_3 було повідомлено. При повторному зверненні позивача було встановлено, що згідно викопіювання з плану землекористування Дністрівської сільради, вказане місце розташування земельної ділянки передано громадянам у приватну власність, про що позивача було повідомлено та відмовлено у задоволенні повторної заяви.

Таким чином, відповідач вважає, що Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області при надані відмови ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою діяло виключно в межах наділених повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач 08 квітня 2015 р. звернувся до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої у с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області, навпроти земельної ділянки кадастровий номер - :02:001:0188. (а.с. 10).

Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області у відповіді від 07.05.2015 р. відмовило ОСОБА_3 у задоволенні заяви від 08.04.2015 р. у звязку з тим, що відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), наданої Держземагенством у Кельменецькому районі та листа Дністрівської сільради, земельна ділянка орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої у с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області за межами населеного пункту обліковується, як землі водогосподарських підприємств під штучними водосховищами, таким чином із врахуванням викладеного, земельна ділянка відноситься до земель водного фонду. (а.с.14).

ОСОБА_3 звертався до Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів із питанням щодо погодження місцезнаходження земельної ділянки у с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області, урочище «Атаки» орієнтовною площею - 0,10 га та просив зазначити, де знаходиться земельна ділянка в межах, чи за межами прибережно-захисної смуги Дністровського водосховища. У відповіді Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів від 26.05.2015 р. № 642 повідомлено, що згідно представленого викопіювання із плану Водоохоронної зони правого берега водосховища Дністровської ГЕС на території колгоспу «Перемога» Кельменецького району Чернівецької області, зазначене місце розташування земельної ділянки знаходиться за межами прибережної захисної смуги Дністровського водосховища. (а.с.15, 16).

Позивач 28 травня 2015 р. повторно звернувся до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої поблизу с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області, навпроти земельних ділянок з кадастровими номерами - :02:001:0188. (а.с. 17).

Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області у відповіді від 26.06.2015 р. відмовило ОСОБА_3 у задоволенні заяви від 28.05.2015 р. у звязку з тим, що земельна ділянка, відповідно до викопіювання з плану землекористування Дністрівської сільради, передана громадянам у приватну власність. (а.с. 18-21).

В матеріалах справи знаходиться рішення Кельменецької районної ради Чернівецької області 5 сесії 5 скликання від 28.02.2007 р. про перелік земельних ділянок для розміщення обєктів рекреаційного призначення. Згідно додатку 4 до зазначеного рішення (Характеристика земельної ділянки) земельна ділянка сільськогосподарського призначення (рілля) орієнтовною площею 13 га розташована на правому березі річки Дністер на території Дністрівської сільської ради Кельменецького району, схил ділянки південно-східний 3-5 градуси, що підтверджується Викопіюванням із плану (карти) в адмінграницях Дністрівської сільради Кельменецького району Чернівецької області. (а.с. 20, 21).

Згідно ОСОБА_4 агровиробничих груп грунтів, яка знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що схил ділянки, яка межує із земельною ділянкою, що позивач просить передати безоплатно у власність, складає 3-5 градуси. (а.с. 64).

Відповідно до довідки Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області земельна ділянка Дністрівської сільської ради урочище «Атаки» площею 0.12 га віднесено до земель водного фонду. (а.с. 46).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання субєктом владних повноважень вказаних критеріїв при прийнятті оскаржуваних рішень.

Відповідно до п. в) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Згідно з вимогами ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Держземагенство у Чернівецькій області відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої у с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області, навпроти земельної ділянки кадастровий номер - :02:001:0188, а саме відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою листами № 0-24-0.31-5861/2-15 від 07.05.2015 та №0-24-0.31-749/16-15-СГ від 26.06.2015року. У першому листі однією з підстав відмови є те, що відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), наданої Держземагенством у Кельменецькому районі та листа Дністрівської сільради, земельна ділянка орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої у с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області за межами населеного пункту обліковується, як землі водогосподарських підприємств під штучними водосховищами.

Так, згідно з ч. 1 та п. в) ч. 2 ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Зазначені норми також закріпленні і у ст. 88 Водного кодексу України.

Як вбачається з копії ОСОБА_4 агровиробничих груп ґрунтів, яка знаходиться в матеріалах справи, схил ділянки, яка межує із земельною ділянкою, що позивач просить передати безоплатно у власність, коливається від 3 до 5 градусів, а тому мінімальна ширина прибережної смуги складає 200 метрів. Таким чином, земельна ділянка орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої у с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області навпроти земельної ділянки кадастровий номер - :02:001:0188, включена до прибережної захисної смуги.

Згідно п. а) ч.2 ст. 61 Земельного кодексу України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво.

Відповідно до довідки Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області земельна ділянка Дністрівської сільської ради урочище «Атаки» площею 0,10 га віднесено до земель водного фонду. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач діяв в межах норм чинного законодавства та правомірно відмовив у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки для передачі безоплатно у власність.

Судом не брались до уваги посилання позивача на проектну документацію «Водоохранная зона правого берега водохранилища Днестровской ГЕС ..» від 1987 р. та відповіді Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів від 26.05.2015 р. № 642, яким повідомлено, що згідно представленого викопіювання із плану Водоохоронної зони (1987 року) правого берега водосховища Дністровської ГЕС на території колгоспу «Перемога» Кельменецького району Чернівецької області, зазначене місце розташування земельної ділянки знаходиться за межами прибережної захисної смуги Дністровського водосховища, оскільки станом на день виникнення спірних правовідносин діють інші норми законодавства, ніж станом на 1987 р. Встановлення прибережної захисної смуги по берегах річок регулюють законодавчі акти, які були прийняті пізніше, а саме Земельний кодекс України та Водний кодекс України.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що згідно із пунктом 2.9. Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 - 54 Законом України «Про землеустрій». Таким чином, землі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними об'єктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок надання та використання. Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене імперативними нормами (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Таким чином, суд не приймає доводи позивача про те, що оскільки був відсутній проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги, то й немає самої прибережної захисної смуги. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них». Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 р. №6-171цс14.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач 28 травня 2015 р. повторно звернувся до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею - 0,10 га, розташованої поблизу с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області, навпроти земельних ділянок з кадастровими номерами - :02:001:0188. Як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач невірно зрозумів зазначене повторне звернення, вирішивши, що позивач просить надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення іншої земельної ділянки. Однак, представник позивача повідомив про те, що її довіритель просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою однієї і тієї ж земельної ділянки щодо якої звертався у квітні місяці. Таким чином, судом встановлено, що відповідь (відмова) №0-24-0.31-749/16-15-СГ від 26.06.2015р. відповідача, прийнята щодо іншої земельної ділянки, яка відповідно до викопіювання з плану землекористування Дністрівської сільради передана громадянам у приватну власність.

Перевіривши знаходження земельної ділянки на публічній кадастровій карті України, дозвіл на на розробку документації із землеустрою щодо відведення, якої просив надати позивач, судом встановлено, що відстань від берегової лінії водосховища становить менше 100 м. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідачем доведено правомірність вчинених дій.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Головним управління Держземагенства у Чернівецькій області доведено правомірність вчинених дій та прийнятих рішень. У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 05 жовтня 2015 р.