Справа № 2а-13079/11/2070
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/25889/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Тракало В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Ізюмська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою представника відповідача на судові рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2013 року,

встановила:

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Ізюмської ОДПІ від 19 квітня 2010 року №24-о про його звільнення;

поновити на посаді головного державного податкового інспектора-ревізора відділу погашення податкового боргу Ізюмської ОДПІ., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилався на незаконність звільнення, оскільки порушень чинного законодавства не допускав.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року, залишеною без змін Харківським апеляційним адміністративним судом від 6 лютого 2013 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Ізюмської ОДПІ від 19 квітня 2010 року №24-о про звільнення ОСОБА_4. Поновлено позивача на попередній посаді з дати звільнення, зобов'язано нарахувати і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позові. Зазначає, що звільнення є законним, тому що позивач систематично не виконував покладені на нього обов'язки.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи з положень зазначеної норми, розірвання трудового договору можливе лише у випадку систематичного невиконання працівником трудових обов'язків без поважних причин та притягнення винного до дисциплінарної чи громадської відповідальності раніше.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, ОСОБА_5 не допускав порушень, які б свідчили про систематичне невиконання ним службових обов'язків та притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішеннями судів Борівського районного суду Харківської області від 14.06.2010 року у справі № 2а-302/10, Харківського адміністративного апеляційного суду від 11.09.2012 року у справі № 2а-409/12/2070, які набрали законної сили, визнані протиправними та скасовані абзац 2 пункту 3 наказу від 25 січня 2010 року № 4-в, накази № 33 від 27 січня 2010 року, № 56 від 5 лютого 2010 року, № 168 від 25 березня 2010 року, № 187 від 2 квітня 2010 року, від 9 квітня 2010 року № 202, згідно з якими на позивача покладалися обов'язки начальника відділу погашення прострочених податкових зобов'язань, податкового керуючого та накладалися стягнення за не виконання покладених обов'язків.

З урахуванням зазначених обставин і норм права, суди прийшли до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати рішення судів такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Зокрема, колегія суддів касаційної інстанції не знаходить підстав вважати, що судами першої чи апеляційної інстанції допущені порушення норм процесуального права при зібранні та дослідженні доказів. Несвоєчасне направлення копії ухвали апеляційного суду по результатах розгляду справи не може бути підставою до скасування чи зміни по суті законного рішення.

Накази, в тому числі № 4-в від 25 січня 2010 року, № 202 від 9 квітня 2010 року, визнані протиправними і скасовані рішеннями Борівського районного суду Харківської області від 14.06.2010 року у справі № 2а-302/10, Харківського адміністративного апеляційного суду від 11.09.2012 року у справі № 2а-409/12/2070, тому посилання на них, як на підставу систематичності невиконання службових обов'язків позивачем, є необґрунтовані.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Тракало

І.В. Штульман