Справа № 2а-4181/11/1270
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року м. Київ К/9991/73965/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі у м. Луганську

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.06.2011

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.08.2011

у справі № 2а-4181/11/1270

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мейбі»

до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі у м. Луганську

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.06.2011, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.08.2011, позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ДПІ в Жовтневому районі у м. Луганську щодо неприйняття поданих позивачем податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал 2010 року, І півріччя 2010 року, три квартали 2010 року та за 2010 рік. Зобов'язано податкову інспекцію прийняти подані позивачем податкові декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2010 року, І півріччя 2010 року, три квартали 2010 року та за 2010 рік. Зобов'язано податкову інспекцію перенести до електронної бази податкової звітності показники поданих позивачем податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за І квартал 2010 року, І півріччя 2010 року, три квартали 2010 року та за 2010 рік.

ДПІ в Жовтневому районі у м. Луганську подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права: ст. ст. 19, 129 Конституції України, п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

ТОВ «Мейбі» 27.04.2010 подано до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал 2010 року, а також надіслано кур'єрською доставкою Укрпошти 09.08.2010, 07.10.2010 та 10.014.2011 податкові декларації з податку на прибуток за І півріччя 2010 року, три квартали 2010 року та за 2010 рік відповідно.

Вказані податкові декларації з податку на прибуток податковим органом не було визнано податковою звітністю, про що позивач дізнався з акту невиїзної документальної перевірки від 12.03.2011 № 492/151.

В обґрунтування позиції щодо правомірності невизнання податкових декларації податковими звітностями у відповідності до п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закону № 2181-ІІІ) податковий орган посилається на неправильне зазначення обов'язкових реквізитів податкових декларацій:

- податкова декларація за І квартал 2010 року містить неповне найменування податкового органу;

- податкова декларація за І півріччя 2010 року містить неповне зазначення обов'язкових реквізитів: зазначено два звітних періоди «Півріччя» та «Рік», замість правильного зазначення лише одного звітного періоду;

- податкова декларація за три квартали 2010 року містить неповне зазначення обов'язкових реквізитів: зазначено два звітних періоди « 3 квартали» та «Рік», замість правильного зазначення лише одного звітного періоду;

- податкова декларація за 2010 рік містить непраивльне зазначення обов'язкового реквізиту: заповнено графи 011 «Звітна» та 012 «Звітна нова», замість правильного зазначення лише однієї графи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що направлені відповідачу податкові декларації за І квартал 2010 року, І півріччя 2010 року та три квартали 2010 року та за 2010 рік заповнені позивачем належним чином, а тому підстав, передбачених у п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, для невизнання зазначених декларацій як податкових звітностей у контролюючого органу не було.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до абз. 1 п.п. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Згідно з абз. 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 вказаного Закону визначає вичерпний перелік підстав, за яких контролюючий орган має право не визнавати надану платником податків звітність податковою звітністю. Такою підставою є заповнення податкової декларації всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, зокрема, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Таким чином, наведеними нормами закону встановлено обов'язковість прийняття контролюючим органом податкової декларації без попередньої перевірки зазначених у ній показників та передбачено вичерпний перелік підстав для невизнання податкової звітності платника податків.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, контролюючий орган не мав підстав, передбачених в абз. 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 вказаного Закону, для невизнання податкових декларацій з податку на прибуток податковими звітностями і не визнав такі декларації неподатковими звітностями у спосіб, передбачений цією нормою, а також не звертався до позивача з письмовою пропозицією надати нові податкові декларації з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередніх).

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про протиправність дій відповідача щодо невизнання декларацій з податку на прибуток за І квартал 2010 року, І півріччя 2010 року, три квартали 2010 року та за 2010 рік як податкових звітностей.

Зважаючи на викладене, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі у м. Луганську залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.06.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.08.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун