Справа № 12966/11/2070
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16 листопада 2011 р. справа № 2-а- 12966/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

суддів - Кухар М.Д., Сліденка А.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Чубукіної М.В.

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, заступника начальника Зміївського районного управління юстиції, начальник відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- зобов'язати відповідача, ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області в особі начальника ОСОБА_3 надати розрахунок усієї заборгованості із аліментів за виконавчим листом АЕ-84/1995 рік за Постановою Іменем України Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.1995 року починаючи із 26 квітня 1995 року по день закриття виконавчого провадження;

- зобов'язати відповідача, ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області в особі начальника ОСОБА_3 надати копії квитанцій від ОСОБА_4 про сплату аліментів за виконавчим листом АЕ-84/1995 рік за Постановою Іменем України Зміївського районного суду Харківської області згідно розрахунку заборгованості із аліментів починаючи із 26 квітня 1995 року по день закриття виконавчого провадження, які є в матеріалах виконавчого провадження;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області в особі начальника ОСОБА_3 в частині ненадання розрахунку заборгованості із аліментів за виконавчим листом АЕ-84/1995 рік за Постановою Іменем України Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.1995 рік із 26.04.1995 рік по день закриття виконавчого провадження, згідно скарги ОСОБА_1 до начальника ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області від 19.08.2011 року;

- зобов'язати відповідача, ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області в особі начальника ОСОБА_3 у термін часу (місяць, рік, тощо), встановлений суддею Харківського окружного адміністративного суду, надати вичерпний та належний звіт до Харківського окружного адміністративного суду, про сумлінне виконання Постанови Іменем України Харківського окружного адміністративного суду за даним позовом;

- винести окреме рішення судді Харківського адміністративного суду, де чітко встановити строк ( дата, рік) подання відповідачем за справою Начальником ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області ОСОБА_3 письмового звіту до Харківського адміністративного суду, про виконання Постанови судді Харківського окружного адміністративного суду та про належне та вичерпне вчинення усіх дій згідно імперативу Постанови Харківського окружного адміністративного суду за даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. 19.08.2011 року ОСОБА_1 звернулася із письмовою скаргою до Начальника Відділу Державної виконавчої служби Зміївського районного Управління юстиції Харківської області, у якій просила надати розрахунок заборгованості із аліментів за виконавчим листом АЕ-84/1995 рік за Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.1995року із мокрими печатками на належним візуванням даного розрахунку заборгованості із аліментів. Проте, 22.09.2011 року ОСОБА_1 отримала відповідь від 15.09.2011 року за № 3275 від начальника ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області ОСОБА_3, у якій був відсутній розрахунок заборгованості, як того вимагала позивач. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідача, ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області в особі начальника ОСОБА_3 з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що на виконанні у ВДВС перебуває дублікат виконавчого листа № АЕ-84, виданий 18.06.2007 р. Зміївським районним судом про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх доходів щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Виконавчий документ надійшов на виконання до ВДВС Зміївського РУЮ 22.06.2007р., в цей же день державний виконавець прийняв до виконання дублікат виконавчого листа № АЕ-84 та відкрив виконавче провадження. Оригінал виконавчого листа АЕ-84/1995р. за постановою Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.1995р. у ВДВС Зміївського РУЮ на примусовому виконанні взагалі не перебував, що встановлено у судовому порядку, відтак надати розрахунок заборгованості по аліментам по неіснуючому в провадженні відділу виконавчого документу не можливо. На чергове звернення ОСОБА_1 про надання розрахунку заборгованості по оригіналу зазначеного виконавчого листа було надано відповідь від 15.09.2011 р. за вих. № 3275 разом з копіями квитанцій про сплату аліментів боржником, що містяться в матеріалах виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа АЕ-84/1995р. Оскільки бездіяльність відповідача відсутня, то в задоволення позову представник відповідача просив відмовити. Посилаючись на викладені вище обставини, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010р. №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" до цивільної юрисдикції належать лише спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень, ухвалених загальними судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року. Спори з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень судів цивільної юрисдикції, ухвалених до 1 вересня 2005 року, відповідно до статті 181 КАС України повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства, але з обов'язковим дослідженням судового провадження, за яким ухвалено рішення, що перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1В.(ОСОБА_7В.) є стороною виконавчого провадження (стягувачем) про примусовому виконанню дубліката виконавчого листа АЕ -84/1995 за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.1995 року про стягнення аліментів з ОСОБА_4

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у зв"язку з оскарженням стороною виконавчого провадження бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, допущеної під час виконання рішення Зміївського районного суду Харківської області по цивільній справі, ухваленого 07.06.1995року, то зазначений спір підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що 19.08.2011р. позивач, ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Начальника відділу державної виконавчої служби Зміївського районного Управління юстиції Харківської області ОСОБА_3, в якій виклав вимогу про надання розрахунку заборгованості із аліментів за виконавчим листом АЕ-84/1995 рік за Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.1995 року із мокрими печатками на належним візуванням даного розрахунку заборгованості із аліментів.

22.09.2011 року відповідачем, Начальником відділу державної виконавчої служби Зміївського районного Управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 надано відповідь від 15.09.2011 року за № 3275, в якій повідомлено, що у відділі державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області знаходиться дублікат виконавчого листа № АЕ-84, виданий 18.06.2007 року Зміївським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей. На звернення ОСОБА_1 про нарахування заборгованості по аліментам, державним виконавцем у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»та відповідно до рішення № 2-33 виданого 20.09.2010 р. Зміївським районним судом, було складено розрахунок заборгованості по аліментам в розмірі 12.480,99 грн., який 29.10.2010р. за вихідним №5071 був надісланий сторонам виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості було оскаржено боржником, ОСОБА_4, який предявив до ВДВС рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області № 22-Ц-30876/2010 р., відповідно до якого апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково, а саме: рішення Зміївського районного суду від 20.09.2010р. скасовано; визначено розмір заборгованості по аліментам, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з дублікатом виконавчого листа № АЕ-84/1995, виданим Зміївським районним судом Харківської області 18.06.2007р., за період з 1 січня 2004 року по 2 травня 2006 р. у сумі 3.618,14 грн., в іншій частині позову відмовлено. Виконуючи вище вказане рішення, яке набрало законної сили, боржник, ОСОБА_4, надав державному виконавцю квитанцію про сплату заборгованості по аліментам в розмірі 3.618,14грн. на користь ОСОБА_1

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області перебуває дублікат виконавчого листа № АЕ-84, виданий 18.06.2007 р. Зміївським районним судом, про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх доходів щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначений виконавчий документ надійшов на виконання до ВДВС Зміївського РУЮ 22.06.2007р.

ВДВС 22.06.2007р. згаданий виконавчий документ було прийнято до виконання шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»та нарахована боржнику заборгованість за аліментами за період з 1 вересня 1996 року по 20 листопада 2007 року у сумі 14.552грн. 31 коп. шляхом складання розрахунку заборгованості.

Розрахунок заборгованості по аліментам був оскаржений боржником, ОСОБА_5 в судовому порядку. Згідно з рішенням Апеляційного суду Харківської області № 22-Ц-30876/2010 р. від 22.12.2010р. заборгованість по аліментам, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та сина ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2) згідно з дублікатом виконавчого листа № АЕ-84/1995, виданим Зміївським районним судом Харківської області 18.06.2007р., за період з 1 січня 2004 року по 2 травня 2006р. була визначена у сумі 3.618,14грн.

21.01.2011 р. боржник, ОСОБА_4, надав державному виконавцю квитанцію про сплату заборгованості по аліментам в розмірі 3.618,14 грн. на користь ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач визнала факт отримання вказаної квитанції, котра була долучена до листа відповідача, ВДВС від 15.09.2011 року за № 3275.

Із тексту названого судового рішення вбачається, що оригінал виконавчого листа № АЕ-84/1995 було втрачено ВДВС Зміївського району управління юстиції в Харківській області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.11.2007 року визнано неправомірною бездіяльність ВДВС Зміївського районного управління юстиції щодо невиконання рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.1995 року про стягнення аліментів та зобов"язано поновити виконавче провадження за виконавчим листом АЕ -84/1995.

В судовому засіданні на питання суду позивач повідомив, що ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, всі наявні в матеріалах виконавчого провадження квитанції були отримані ОСОБА_1 разом з листом ВДВС від 15.09.2011 року за № 3275, однак в матеріалах виконавчого провадження не має квитанцій про оплату боржником, ОСОБА_4 аліментів за період 1995-2006р.р. і саме ці квитанції протиправно не були надані органом державної виконавчої служби на адресу ОСОБА_1

Оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд зауважує на відсутності в оглянутих матеріалах документів, про отримання яких просив позивач.

Вирішуючи спір, суд відзначає, що згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини склались з приводу виконання рішення суду, а відтак при розв'язанні спору слід виходити з положень Закону України «Про виконавче провадження», згідно з ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч.1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження»учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Відповідно до вимог ч.ч.3, 4 ст.74 вище названого Закону України розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

З метою забезпечення дотримання вимог ч.4 ст.11 КАС України, судом були витребувані посадова інструкція заступника начальника Зміївського районного управління юстиції Харківської області - начальника відділу державної виконавчої служби.

Дослідивши коло завдань, прав та обов"язки відповідача, системно проаналізувавши вимоги Законів України "Про виконавче провадження" та "Про державну виконавчу службу", суд дійшов висновку про відсутність у заступника начальника Зміївського районного управління юстиції Харківської області - начальника відділу державної виконавчої служби, як у керівника органу державної виконавчої служби, повноважень визначати розмір заборгованості із сплати аліментів за виконавчим листом, у процесі здійснення виконавчого провадження іншим державним виконавцем. Згідно з законом, керівник органу державної виконавчої служби наділений процесуальними правами та обов"язками державного виконавця лише при здійсненні виконавчих проваджень, які перебувають у нього на виконанні.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, сторонами по справі визнано, що виконавче провадження, відкрите за дублікатом виконавчого листа № АЕ-84, виданим 18.06.2007р. Зміївським районним судом, про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх доходів щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та сина ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на виконанні у начальника ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області ОСОБА_3 не знаходилося.

З огляду на викладене слідує, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності відповідача та зобов"язання надати розрахунок усієї заборгованості із аліментів за вказаним виконавчим листом безпідставні, оскільки вимога надання розрахунку заборгованості та отримання певних документів з матеріалів виконавчого провадження може бути висунута виключно до державного виконавця, в провадженні якого знаходиться згадане виконавче провадження, а не до керівника органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач не навів доводів та не подав доказів про те, в чому саме полягає незаконна бездіяльність відповідача та які із наданих законом повноважень відповідачем не здійснено під час розгляду скарги позивача.

Дослідивши зміст відповіді та оглянувши у судовому засіданні оригінали матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що лист від 15.09.2011 року за № 3275 складено ОСОБА_3 відповідно до матеріалів виконавчого провадження та повноважень як керівника органу ДВС.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З наявних у справі документів витікає, що у спірних правовідносинах відповідач забезпечив дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, оскільки діяв в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача судом не встановлено, матеріалами справи не підтверджено, а відтак в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, заступника начальника Зміївського районного управління юстиції, начальник відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

2. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

3. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови буде виготовлений 21.11.2011 року.

Головуючий суддя О.В. Старосєльцева

судді М.Д. Кухар

ОСОБА_8