Справа № 2-а-2164/11
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2012-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Поровський В.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" квітня 2012 р. Справа № 2-а-2164/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "11" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом і просила: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області вчинити дії по перерахунку та виплаті щомісячної додаткової пенсії у розмірі , встановленому ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 збільшення пенсії у розмірі один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років наявного у неї стажу, але не вище 75 процентів заробітку позивача з якого обчислювалась пенсія, починаючи з жовтня 2010 року.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 липня 2011 року позов задоволено частково.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_5 додаткову пенсію відповідно до ст.51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, починаючи з жовтня 2010 року по 18 червня 2011 року, з урахуванням проведених позивачу пенсійних виплат за вказаний період.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 збільшення пенсії у розмірі один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років наявного у неї стажу, але не вище 75 процентів заробітку позивача з якого обчислювалась пенсія, починаючи з жовтня 2010 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що фінансування коштів здійснюється з Державного бюджету України, виплати проводилися в межах виділених коштів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України. Щодо задоволення позову в частині зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшення пенсії у розмірі один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років наявного стажу на підставі ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зазначає, що позивач має право на збільшення пенсії на один відсоток, яке передбачене ст.28 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач, є працюючим пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.16).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу коштів, передбачених ст.51 Закону, за вказаний період.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Базовою величиною, з якої розраховується сума додаткової пенсії згідно зі ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідачу слід керуватися розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 та № 530 від 28.05.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що при розрахунку вказаного виду додаткової пенсії не застосовуються положення ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Тому позивач, відповідно до ст.51 Закону, має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Проте, суд першої інстанції допустився помилки, вирішуючи спір в іншій частині. Зокрема, суд застосував до спірних правовідносин положення ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 збільшення пенсії у розмірі один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років наявного стажу. При цьому, суд не звернув уваги на те, що позивач отримує пенсію за віком згідно Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Тому перерахунок пенсії за ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу не може бути проведений.

З огляду на вищенаведене постанову суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 липня 2011 року, в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Володимирецькомцу районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 збільшення пенсії у розмірі один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років наявного у неї стажу, але не вище 75 процентів заробітку позивача з якого обчислювалась пенсія, починаючи з жовтня 2010 року - скасувати, та в цій частині парийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: ОСОБА_6 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Хлібороб 17,с. Стара Рафалівка,Володимирецький район, Рівненська область,34354

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області вул. Соборна, 28,смт. Володимирець,Рівненська область,,34300