Справа № 804/9906/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2015 р. Справа № 804/9906/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "ВЕСТА МЕТАОПТ" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що Приватне підприємство «ВЕСТА МЕТАОПТ» зареєстроване як юридична особа 23.01.2014 р. Дніпропетровським відділом юстиції та з 24.01.2014 р. взято на податковий облік в органах державної податкової служби.
Судом встановлено, що у період з 12.03.2015 р. по 18.03.2015 р. на підставі наказу від 12.03.2015 р. № 197, згідно з п.п.78.1.1 п.78.1, п.78.2 ст.78, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ОСОБА_5 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість під час здійснення взаємовідносин з ТОВ «РЕЛОДЖИК» за період вересень-листопад 2014 року, ПП «ЮВЕМА» за період вересень-жовтень 2014 року, за результатами якої складено акт №227/2204/39065552 від 25.03.2015 року.
Перевіркою встановлено
1. нереальність здійснення господарських відносин ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ», а саме: встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ» операцій по ланцюгу з ТОВ «Релоджик» за період вересень-листопад 2014 року, ПП «Ювема» за період вересень-жовтень 2014 року;
2. порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 3046398 грн., в тому числі:
- у вересні 2014 року на суму 450743 грн.;
- у жовтні 2014 року на суму 2004671 грн.;
- у листопаді 2014 року на суму 590984 грн.
Надаючи оцінку операціям, які відображені в податковому обліку позивача, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що між ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ» (комітент) в особі директора ОСОБА_6 та ПП «Ювема» (комісіонер) укладено договір комісії № 7-09-14 від 01.09.2014р., за умовами якого комісіонер зобовязується від свого імені та за дорученням і рахунок комітента здійснити наступні дії:
- здійснити закупівлю товару та умовах передбачених цим договором шляхом укладення відповідних договорів купівлі-продажу (поставки) на придбання товару;
- здійснювати дії повязані з оформленням та підписанням всіх необхідних документів з метою виконання цього договору та придбання необхідного комітенту товару;
- здійснювати інші дії, повязані з викладеними операціями, що будуть необхідні для виконання окремих доручень комітента.
Істотні умови договорів купівлі-продажу на закупівлю товару визначаються сторонами у комісійних дорученнях на укладення договору і придбання товару. Товар, який буде придбаватися комісіонером від свого імені та за дорученням і за рахунок комітента, є риба та морепродукти.
На підставі договору комісії № 7-09-14 від 01.09.2014р. складено комісійне доручення №1 від 01.09.2014р. на укладення договору субкомісії з ТОВ «У.Т.К.» або з ПП «УНО-ФІШ» на постачання товару.
Також на підставі договору складено комісійні замовлення; податкові накладні на загальну суму 9674342,79 грн. (у т.ч. ПДВ 1612390,47 грн.); акти здачі-прийняття робі (надання послуг) на комісійну винагороду та доп. послуги; звіти комісіонера.
26.09.2015 р. між ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ» (покупець) в особі директора ОСОБА_6 та ТОВ «Релоджик» (постачальник) укладено договір поставки № 104, за умовами якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця товар. Ціна, асортимент, кількість товару, що підлягає поставці, узгоджується сторонами при формуванні замовлення на кожну партію товару. Умови постачання: EXW (самовивіз зі складу постачальника або іншого узгодженого місця.
На підставі укладеного договору складено замовлення покупця; податкові накладні на загальну суму 8604049,20 грн. (в т.ч. ПДВ 1434008,16 грн.), видаткові накладні на товар (одяг, що був у використанні, для подальшого використання, несортований; речі вживані не сортовані з текстильних матеріалів; взуття, що було у використанні, для подальшого використання).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить із того, що об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або третіми особами.
Тільки встановлення мети та факту порушення встановленого порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів, суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Статтею 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього кодексу.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також належить враховувати вимоги Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Крім того, керуючись ОСОБА_7 адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
1. Рух активів у процесі здійснення господарської операції.
2. Установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
3. Установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Слід зазначити, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Так, в ході проведення перевірки встановлено, що складені видаткові та податкові накладні не містять місце складання; посади осіб, від повільних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення з боку контрагента позивача, що вказує на не відповідність первинних документів вимогам чинного законодавства України..
Крім того, як вбачається з договору комісії № 7-09-14 від 01.09.2014р., якість товару, придбання якого здійснює комісіонер, повинно відповідати встановленим стандартам та вимогам, що встановлені на території України для даного товару, проте ані в ході проведення перевірки, ані в ході судового розгляду справи позивачем документи, що підтверджують якість товару, не надані.
У ході розгляду справи позивачем не надано документів підтверджуючих транспортування товару або будь-яких документів, які б підтверджували фактичне транспортування (переміщення) товару від постачальника до покупця.
Отже неможливо дослідити за рахунок яких осіб та яким чином відбувалося транспортування товару, пояснення з вказаного питання представником позивача надані не були.
В даному випадку, з метою підтвердження реальності операцій суд вправі перевірити та запросити у позивача документи, що свідчать про фактичне виконання операцій, щодо яких складені паперові документи (зберігання, транспортування, відвантаження).
Проте, будь-яких підтверджень зберігання, перевезення та відвантаження заявленого позивачем товару судом не встановлено. Фактично видаткові накладні підписані від імені сторін їх керівниками.
У ході судового розгляду ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 року, враховуючи той факт, що відповідальною особою за здійснення фінансово-господарських операцій та достовірність наданих первинних документів несе керівник субєкта господарювання, яким на час проведення перевірки був ОСОБА_6, з метою надання пояснень по взаємовідносинам з ТОВ «РЕЛОДЖИК» за період вересень-листопад 2014 року, ПП «ЮВЕМА» за період вересень-жовтень 2014 року, було визнано обовязковою участь у судовому засіданні директора ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ» - ОСОБА_6
Проте, станом на час розгляду справи вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 року не виконані, належні пояснення відповідної особи керівника ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ» не надані.
Наведені обставини та встановлені факти підтверджують відсутність можливості контрагентів ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ» зі свого боку виконувати умови укладених договорів, що свідчить про реальну відсутність господарських операції між ПП «ВЕСТА МЕТАОПТ», ПП «ЮВЕМА» і ТОВ «РЕЛОДЖИК», натомість договори укладені з метою отримання податкової вигоди.
Суд звертає увагу, що за відсутності факту придбання товару або в разі якщо придбані товари не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Окремо суд зауважує, що виникнення спору обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших субєктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо повязано із діями таких субєктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів податковий кредит формується шляхом маніпулювання податковою звітністю, це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
З огляду на те, що позовні вимоги в даному випадку є майновими, отже позивач повинен сплатити за подання до адміністративного суду адміністративного позову судовий збір у розмірі 4872,00 грн., що становить 4 розміри мінімальної заробітної плати, а сплатив лише 669,90 грн., тому суд стягує з позивача 4202,10 грн. (4872,00 грн. - 669,90 грн.).
Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «ВЕСТА МЕТАОПТ» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2015 року

Суддя ОСОБА_1