Справа № 826/12494/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року № 826/12494/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦРМ-ЛТД"
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку моди-ЛТД» про стягнення податкового боргу в сумі 62 134,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що за відповідачем обліковується податковий борг зі сплати податку на додану вартість у загальному розмірі 62 134,94 грн. і на момент розгляду даної справи вказана заборгованість ним не погашена, а відтак підлягає стягненню у встановленому законом порядку.

Представник відповідача заперечував проти позову та зазначив про відсутність підстав для стягнення заявленої суми податкового боргу, у зв'язку із пропущенням позивачем строку звернення до суду із даним позовом. Також, представник відповідача зазначив, що заявлена сума податкового боргу була частково погашена та станом на момент розгляду справи її розмір становить 55 450 грн.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача зі сплати податку на додану вартість виникла на підставі самостійно поданих позивачем податкових декларацій з ПДВ: № від 30.05.2012, у якій визначено суму податку до сплати у розмірі 58 275 грн.; № від 30.06.2012, у якій визначено суму податку до сплати у розмірі 4 477 грн.; № від 16.08.2012, у якій визначено суму податку до сплати у розмірі 396 грн.

У зв'язку з несплатою визначених та узгоджених грошових зобов'язань позивачем виставлено податкову вимогу № 3735 від 06.06.2012 року. Вказана податкова вимога отримана відповідачем 06.07.2012 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Загалом, як вбачається з наявної в матеріалах справи картки особового рахунку платника податків та розрахунку заборгованості станом на 07.09.2015 року, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати податку на додану вартість у розмірі 62 049,52 грн., з урахуванням пені у розмірі 6 599,52 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі -ПКУ) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи.

Відповідно до п/п. 14.1.39. ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п/п. 14.1.157. ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з п/п. 14.1.175. ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 59.1. ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153. ПК України передбачено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Враховуючи наведене, а також положення Податкового кодексу України, а саме: ст. 126, п/п. 14.1.265., 14.1.39, п. 54.3. (щодо штрафних санкцій та обов'язку податкового органу їх визначити), п. 57.1, п. 57.3 (щодо строків сплати узгоджених грошових зобов'язань), п. 58.1., п. 58.3 (щодо умов направлення та порядку вручення податкових повідомлень), п. 87.2. (щодо джерел погашення податкового боргу), п/п. 14.1.137. (щодо визначення органів стягнення), п/п. 20.1.34. (щодо права ДПІ на звернення до суду з приводу стягнення податкового боргу), п. 95.1. (щодо права податкових органів звертатися до суду про стягнення податкового боргу та звернення стягнення в першу чергу на кошти боржника), п. 95.2. (щодо стягнення коштів та продаж майна платника податків не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги), п. 95.3. (щодо стягнення податкового боргу за рішенням суду), п. 59.5. (щодо стягнення консолідованої суми боргу), суд зазначає наступне.

В даному випадку судом встановлено, що у зв'язку із несплатою відповідачем самостійно визначених та узгоджених грошових зобов'язань ДПІ у відповідності з вимогами 95.2. ПК України виставлено відповідачу податкову вимогу. Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано.

З наведеного у сукупності вбачається дотримання позивачем вимог п. 95.2. ПК України, а відтак і дотримання встановленої ПК України процедури, яка передує зверненню до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

У той же час, аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Так, з поданих відповідачем платіжних доручень від 15.07.2015 № 17, від 23.06.2015 № 15, від 19.05.2015 № 12, від 21.04.2015 № 9, від 30.03.2015 № 7, від 24.02.2015 № 4, від 23.01.2015 № 2, від 23.12.2014 № 21 та від 24.11.2014 № 19 вбачається здійснення відповідачем оплат в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ. При цьому, факт сплати вказаних сум до бюджету підтверджується наданою позивачем карткою особового рахунку відповідача, згідно якої вказані у платіжних дорученнях суми зараховані в рахунок погашення відповідачем заборгованості за спірний період.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що станом на момент прийняття даного рішення сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, зменшилась та становить 62 049,52 грн. = (55 450 грн. - недоїмка + 6 599,52 грн. - пеня). Відповідачем не спростовано наведене та не доведено суду зворотного.

З приводу поданих відповідачем заперечень проти позову, згідно яких відповідач зазначає про відсутність підстав для стягнення спірної суми боргу у зв'язку із пропущення позивачем строків звернення до суду, то суд зазначає, що позивач звернувся до суду із даним позовом в межах 1095 денного строку, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України, а відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 99 КАС України, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відтак, в даному випадку податкові зобов'язання самостійно визначені позивачем у податкових деклараціях, а отже є узгодженими та несплаченими у встановлений строк, у зв'язку з чим набули статусу податкового боргу, з урахуванням чого та на підставі наведених вище норм податкового законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, як зазначено вище.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку моди-ЛТД» (адреса: 03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 4-Б; ) на користь бюджету (р/р 0011, одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код одержувача 37995466, банк одержувача ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код платежу 14010100) суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 62 049,52 грн. (шістдесят дві тисячі сорок дев'ять гривень 52 коп.).

3. В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева