Справа № 826/8315/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 жовтня 2015 року № 826/8315/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Нагорянського С.І., суддів Бояринцевої М.А., Добрянської Я.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Державної казначейської служби України

провизнання неправомірними дій, стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі - відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі - відповідач 2), в якому просила:

- визнати неправомірними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області по нарахуванню позивачу заробітної плати за період часу з 26 жовтня 2014 року, виходячи з розміру посадового окладу в сумі 1218,00 грн.;

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на користь позивача заборгованість із заробітної плати у сумі 8085,43 грн.;

- зобов'язати Державну казначейську службу України та Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області здійснити розрахунково-касове обслуговування розпорядника коштів Державної судової адміністрації України для нарахування і виплати позивачу заробітної плати за жовтень та листопад 2014 року;

- звернути постанову суду про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на користь позивача заборгованість із заробітної плати до негайного виконання в розмірі всієї суми боргу, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України;

- встановити строк для подання Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Луганській області та Державною казначейською службою України до суду звіту про виконання постанови суду.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що нарахування їй заробітної плати за жовтень 2014 року проводилося без урахування норм Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності 26 жовтня 2014 року та яким було внесено зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а тому відповідач 1 повинен виплатити позивачу заробітну плату у розмірі 8085,43 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання у справі на 22 травня 2015 року.

У зв'язку з неявкою сторін у попереднє судове засідання 22 травня 2015 року, розгляд справі було відкладено на 24 червня 2015 року.

24 червня 2015 року сторони також у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені, у зв'язку з чим, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Від представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області надійшли письмові заперечення проти позову, в яких повідомляв, що права позивача ним не порушено, оскільки призначення та виплата заробітної плати позивачу здійснювалася виключно в рамках законодавства з урахуванням тієї обставини, що на території Луганської області з 2014 року проводиться АТО.

Представник Державної казначейської служби України у судові засідання не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений, пояснень чи заперечень стосовно позову до суду не подавав.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу Перевальського районного суду Луганської області від 16 грудня 2013 року № 85, ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання, на якій позивач працює по теперішній час.

Позивач має 13 ранг державного службовця, що відповідає 6 категорії державного службовця.

Як вбачається з розрахункового листа за жовтень 2014 року, ОСОБА_1 нарахована заробітна плата, виходячи з посадового окладу 1218,00 грн.

На переконання позивача, нарахування їй заробітної плати за жовтень 2014 року проводилося без урахування норм Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку чим, 18 лютого 2015 року позивач звернулася до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області з приводу відновлення порушеного права щодо отримання заборгованості із заробітної плати за жовтень та листопад 2014 року.

Листом від 10 березня 2015 року (788/15 вих.) Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області повідомило, що заборгованість по заробітній платі позивачу, як працівнику Перевальського районного суду Луганської області що знаходиться на тимчасово неконтрольованій території може бути виплачена лише за умови повернення зазначеної території під контроль органів державної влади України або в разі переведення таких працівників апарату до інших судів на контрольованій території.

Вважаючи неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області по нарахуванню заробітної плати з 26 жовтня 2014 року, виходячи з посадового окладу в розмірі мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в сумі 1218,00 грн. позивач звернулась до суду з даним позовом.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

В силу ст. 13 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 05 квітня 2011 року № 82, територіальні управління відповідно до покладеного на них завдання здійснюють у межах своєї компетенції соціальне забезпечення суддів, у т.ч. суддів у відставці, а також працівників апарату місцевих судів.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» 16 грудня 1993 року № 3723-XII, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09 березня 2006 № 268 затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» від 20 травня 2009 року № 482 установлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 зазначеного Закону, розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

В силу підпункту 59 пункту 5 Розділу XII Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, частину першу вищевказаної статті було доповнено абзацом другим такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.".

Вищевказана норма набрала чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 26 жовтня 2014 року.

Разом з тим, відповідно до підпункту 2 пункту 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Кабінет Міністрів України у визначений Законом термін, тобто, до 26 грудня 2014 року, не виконав покладений на нього обов'язок, але Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року N 192-VIII було змінено редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з виключенням зі статті 144 абзацу на який посилається позивач.

З аналізу вищенаведеного слідує висновок, що відповідач 1 не наділений повноваженнями самостійно, без відповідного правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Таким чином, нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1, виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн. здійснено відповідачем 1 у відповідності до діючих нормативних актів, які регулювали порядок оплати праці працівників апаратів судів, зокрема Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Закону України "Про державну службу" та Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії відповідача 1 по нарахуванню заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу 1218 грн. та стягнення заборгованості, що утворилась у зв'язку з таким нарахуванням.

Крім того, як вбачається із заперечень відповідача 1, з 2014 року на території Луганської і Донецької області (в тому числі у м. Перевальськ) проводиться антитерористична операція.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» від 07 листопада 2014 року №595 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей.

Відповідно до 4 Порядку № 595, заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обов'язки.

Згідно ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Як вбачається з листа Державною казначейською службою України від 13 жовтня 2014 року №14-08/3291-22698, адресованому розпорядникам бюджетних коштів, постановою Правління Національного Банку України «Про зупинення здійснення фінансових операцій» від 06 серпня 2014 року №466 призупинено казначейське обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів на території, яка не контролюється українською владою.

У зв'язку із зазначеним, Державна казначейська служба України застережила розпорядників бюджетних коштів щодо прийняття рішення про виплату заробітної плати працівникам підпорядкованих установ, які перебувають на території, що не контролюється українською владою, за рахунок перерозподілу бюджетних асигнувань між адміністративно - територіальними одиницями.

Суд також зазначає, що 10 червня 2015 року Держава Україна направила офіційне звернення до Організації Об'єднаних Націй, зі змісту якого вбачається, що з метою забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави у відповідь на збройну агресію Російської Федерації, Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України та інші органи влади повинні прийняти правові акти, положення який відступають від деяких зобов'язань України в рамках Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

З урахуванням наведеного, Україна відступає від своїх зобов'язань визначених в статті 2, пункт 3, і статтях 9, 12, 14 і 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статті 5, 6, 8 і 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, в деяких районах Донецької та Луганської областей України, у зв'язку з антитерористичною операцією, за період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, відновлення конституційного порядку на окупованій території України і до подальшого повідомлення Генерального секретаря Організації Об'єднаних Націй та Генерального секретаря Ради Європи про відновлення в повному обсязі Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Таким чином, з огляду на ситуацію, що склалась в деяких районах Донецької та Луганської областей України, держава Україна не в змозі виконувати деякі зобов'язання України в рамках Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та Конвенції про захист прав людини та основних свобод, у тому числі, щодо виплати державним службовцям заробітної плати.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги про зобов'язання Державну казначейську службу України та Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області здійснити розрахунково-касове обслуговування розпорядника коштів Державної судової адміністрації України для нарахування і виплати позивачу заробітної плати позивачу, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій, стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.І. Нагорянський

Судді М.А. Бояринцева

Я.І. Добрянська