Справа № 806/1339/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"28" вересня 2015 р. Справа № 806/1339/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Одемчука Є.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" травня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № НОМЕР_1 від 30 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі Житомирська об'єднана державна податкова інспекція посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про відмову в позові. Посилається на відсутність належного документального підтвердження позивачем реальності господарських операцій з ТОВ "Стронг Маркет", ТОВ "Український торговий дім "Стар"", ТОВ "Профіт Компані Д", ПБП "Фенікс-Плюс", що свідчить про безтоварність таких операцій.

Судом апеляційної інстанції проведено заміну відповідача на належного - Житомирську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" щодо взаємовідносин з ТОВ "Стронг Маркет" за червень-липень 2014 року, з ТОВ "Український торговий дім "Стар"" за жовтень 2014 року, з ТОВ "Профіт Компані Д" і ТОВ "Спецц-Груп" за листопад 2014 року, з ПБП "Фенікс-Плюс" за грудень 2014 року, про що складено акт № 1180/2201/32122069 від 06 березня 2015 року, яким встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1-198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість в сумі 212568, 00 грн., в тому числі: в частині взаємовідносин з ТОВ "Стронг Маркет" за червень 2014 року - 29250, 00 грн., липень 2014 року - 59167, 00 грн., з ТОВ "Український торговий дім "Стар"" за жовтень 2014 року - 36194, 00 грн., з ТОВ "Профіт Компані Д" за листопад 2014 року - 5786, 00 грн., з ПБП "Фенікс-Плюс" за грудень 2014 року - 82171, 00 грн.

30 березня 2015 року Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення Товариству грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 212568, 00 грн. за основним платежем і на 106284, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Оцінюючи спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України (пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Встановлено, що 26 листопада 2012 року між позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стронг Маркет" (Постачальник) укладено договір поставки № 2611 (а.с. 87-89 том 1), за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити у зумовлені Договором строки товар - кишкову сировину, а Покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами Договору.

Приймання товару по кількості та якості проводиться згідно накладних та показників якості.

До вказаного договору сторонами 24 вересня 2013 року підписано додаткову угоду № 1 (а.с. 90 том 1), якою визначено, що поставка товару здійснюється згідно правил INKOTERMS в редакції 2010 року на умовах DDP ("доставка з оплатою мита").

На підтвердження виконання зазначених договірних зобов'язань позивачем надано видаткові і податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, якість придбаного товару засвідчена ветеринарними свідоцтвами (а.с. 91-102, 115-127 том 1).

Транспортування кишкової сировини здійснювалося ФОП ОСОБА_5 на замовлення і за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг Маркет" згідно з умовами додаткової угоди.

Щодо окремих недоліків товарно-транспортних накладних, то сама по собі наявність окремих недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних не може слугувати підставою для невизнання розглядуваних операцій у податковому обліку Товариства.

Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. За відсутності у позивача правовідносин з автоперевізником з приводу організації перевезення та оплати транспортних послуг дефекти в оформленні товарно-транспортної накладної як підтверджувального документа не мають юридичного значення для Товариства та не можуть слугувати перешкодою для відображення податковому обліку операцій з придбання товарів.

Придбана кишкова сировина використана Товариством у господарській діяльності, про що свідчить звіт за період з 01 червня по 10 серпня 2014 року (а.с. 103-114 том 1).

Всі документи складені належним чином, відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Щодо посилань відповідача на відсутність у податкових накладних № 6 від 17 червня 2014 року і № 1 від 01 липня 2014 року по поставці кишкової сировини коду товару згідно УКТ ЗЕД, то суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, такий код зазначається лише для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України.

Як вбачається із ветеринарних свідоцтв (а.с. 94, 98 том 1) товар вартістю 370500, 00 грн., у томі числі ПДВ - 61750, 00 грн. походить з України, тому зазначення у вказаних податкових накладних його коду згідно УКТ ЗЕД податковим законодавством не вимагається.

Податкова накладна № 4 від 09 липня 2014 року на суму ПДВ 26666, 67 грн. стосовно поставки товару бразильського походження код згідно УКТ ЗЕД містить.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту за червень 2014 року 29250грн. і за липень 2014 року 59167, 00 грн. ПДВ з вартості придбаної у ТОВ "Стронг Маркет" кишкової сировини, тому збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість по таким господарським операціям є необґрунтованим.

Стосовно формування податкового кредиту жовтня 2014 року по господарським операціям з Товариством з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім "Стар" слід зазначити наступне.

Встановлено, що Товариством (Покупець) 21 червня 2012 року укладено договір поставки № 78 (а.с. 186-187 том 2) з ТОВ «Український торговий дім «Кейсинг»» (Постачальник), правонаступником якого є ТОВ «Український торговий дім «СТАР»», предметом якого є поставка кишкової сировини за грошову плату. Поставка товару здійснюється згідно правил INKOTERMS в редакції 2000 року на умовах СРТ ("перевезення оплачене продавцем до пункту призначення").

Про поставку товару вартістю 217162, 80 грн. з ПДВ у розмірі 36193, 80 грн. свідчать видаткова, прибуткова і податкова накладні (а.с. 160-161 том 2, а.с. 1 том 3), його використання у господарській діяльності підприємства підтверджується звітом про партії номенклатури за жовтень 2014 року (а.с. 4-8 том 3).

Позивачем також надано ветеринарне свідоцтво ВКІ-33 № 570506 від 06 жовтня 2014 року, видане Обєднанням ветмедицини в м. Києві (а.с. 162 том 2).

Перевезення кишкової сировини здійснювалося ТОВ «Український торговий дім «СТАР»», про що свідчить товарно-транспортна накладна № 714 від 06 жовтня 2014 року (а.с. 77 том 3).

Підтвердження отримання позивачем кишкової сировини, яка постачалася ТОВ "Український торговий дім СТАР", подорожнім листом не є визначальною умовою для отримання права на податковий кредит, оскільки законодавчі норми не ставлять в залежність відсутність належним чином оформленого подорожнього листа з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість. Таким чином, подорожній лист не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів та, відповідно, набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Наявна в матеріалах справи податкова накладна в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом та має всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Докази того, що вказана накладна не має юридичної сили або визнана в установленому порядку недійсною - відсутні.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит за жовтень 2014 року на підставі належним чином оформленої податкової накладної по господарським операціям з ТОВ "Український торговий дім СТАР, а тому нарахування податкових зобов'язань по податку на додану вартість з цих підстав проведено контролюючим органом неправомірно.

Щодо господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю "Профіт Компані Д".

01 липня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" (Замовник) уклало з ТОВ «Профіт Компані Д» (Перевізник) договір № ТР-4 (а.с. 128-134 том 1) про надання послуг з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міських та міжміських сполученнях за встановлену плату.

До підписаного договору сторони уклали додаткові угоди (а.с. 135-136 том 1).

Підтвердження виконання зазначених договірних зобов'язань податковими накладними, актами здачі-прийняття робіт, платіжними доручення податковою інспекцією не заперечується і не оспорюється.

Єдиною підставою для неврахування у складі податкового кредиту листопада 2014 року 5786, 00 грн. ПДВ по наданню ТОВ «Профіт Компані Д» транспортно-експедиційних послуг перевіряючі зазначають відсутність товарно-транспортних накладних.

Слід зазначити, що підтвердження отримання позивачем послуг товарно-транспортними накладними не є визначальною умовою для отримання права на податковий кредит, оскільки законодавчі норми не ставлять в залежність наявність чи відсутність транспортної документації з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість.

Товарно-транспортні накладні не відносяться до документів суворої звітності та не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, судом долучено товарно-транспортні накладні (а.с. 138-251 том 1, а.с. 1-159 том 2), договори оренди транспортних засобів з екіпажем (водієм), укладених з фізичними особами-підприємцями (а.с. 44-67 том 3), які містяться у матеріалах справи, на підтвердження обставин транспортування.

Стосовно нарахування грошового зобов'язання по податку на додану вартість по господарським операціям з Приватним багатопрофільним підприємством "Фенікс-Плюс".

Перевіркою виявлено, що ТОВ «Житомирський мясокомбінат» віднесло до податкового кредиту за грудень 2014 року суму ПДВ, сплачену ПБП «Фенікс-Плюс» по договору поставки від 23 грудня 2014 року № 231201.

Зі справи вбачається, що 23 грудня 2014 року між позивачем (Покупець) та Приватним багатопрофільним підприємством "Фенікс-Плюс" (Постачальник) укладено договір поставки № 23/201 (а.с. 163-164 том 2), відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати велику рогату худобу, свиней, коней (далі - товар) у встановлений Договором строк у власність Покупця, а Покупець - прийняти якісний товар і сплатити за нього певну грошову суму, передбачену Договором.

Поставка товару здійснюється згідно правил INCOTERMS в редакції 2010 року на умовах EXW-склад Постачальника.

Цього ж дня сторони підписали протокол погодження закупівельної ціни на ВРХ, коней (а.с. 165 том 2).

Про виконання зазначеного договору свідчать податкова і видаткова накладна, корінець приймальної квитанції (а.с. 166-167 том 2). Походження товару визначене у ветеринарному свідоцтві Л-16 № 238525 (а.с. 168 том 2), а оприбуткування придбаної ВРХ здійснено на підставі звіту про надходження худоби за грудень 2014 року (а.с. 169 том 2).

Договір, укладений між позивачем та Приватним багатопрофільним підприємством "Фенікс-Плюс", спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Усі господарські операції підтверджені первинними документами, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV та Податкового кодексу України, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Окремі недоліки первинних документів не можуть бути безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце, тобто позбавлення цього документа сили звітного податкового документа, а відтак платника податків права на формування податкового кредиту.

Матеріалами справи підтверджено фактичне отримання та оприбуткування позивачем ВРХ.

Крім того, товарно-транспортні накладні і приймальні квитанції не відносяться до документів суворої звітності та не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а тому їх наявність чи відсутність не може бути підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обгрунтованість та задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.В.Одемчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" вул. Баранова,127,м.Житомир,10001

3- відповідачу: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4- ОСОБА_3-представник позивача АДРЕСА_1, 10000 - ,