Справа № 2а-4447/11/0553
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Любченко С.Д.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року справа №2а-4447/11/0553 < приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26 >

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гімона М.М.

суддів Василенко Л. А. , Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради на постанову Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 травня 2011 року у справі № 2а-4447/11/0553 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької областіз позовом до Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації при встановлені 3 групи інвалідності в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, та перерахунок та виплату різниці одноразової компенсації при встановлені 2 групи інвалідності в розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 квітня 2011 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог про перерахунок та виплату одноразової компенсації при встановлені 3 групи інвалідності в розмірі 30 мінімальних заробітних плат за 2008 рік залишено без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 травня 2011 року позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити нарахування грошової компенсації відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 14020,20 грн. недоотриманої суми компенсації у звязку з переходом з 3 на 2 групу інвалідності.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на дату нарахування одноразової компенсації позивачу, відповідач діяв на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836, а тому дії відповідача не можливо вважати такими, що суперечать законодавству.

Позивач також з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скаргу, посилаючись в ній на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що останні не підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків на аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням, згідно довідки МСЕК позивачу встановлена друга група інвалідності з 01.02.2010 року, позивач знаходиться на обліку відповідача та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З листа відповідача вбачаться, що позивачу нарахована одноразова компенсація у лютому 2010 року у розмірі 94,80 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836, а виплачена зазначена сума 25.01.2011 року (арк. справи 7) .

Колегія суддів вважає такі дії відповідача протиправними з огляду на наступне.

Правовий статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796). Розділом 8 цього Закону встановлені пенсії і компенсації, які виплачуються особам, віднесеним до 1,2,3,4 категоріям.

Так, ч. 1 ст. 48 Закону № 796 визначає, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частин 2 цієї статті Закону, у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, правомірно виходив з того, що позивач відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання одноразової компенсації у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплат.

Посилання апелянта на те, що спірні виплати повинні здійснюватися відповідно до Постанови Кабміну України № 836 від 26.07.1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи те, що Закон має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ, то застосуванню при вирішенні спірного питання підлягає Закон.

Таким чином, відповідач виплачуючи позивачу різницю у компенсаціях між другою та третьою групою інвалідності у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836, діяв неправомірно та з порушенням вимог законодавства.

Колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вимоги про стягнення одноразової компенсації у розмірі 30 мінімальних заробітних плат за 2008 рік судом першої інстанції по суті не розглядалися, а лише були залишені без розгляду ухвалою, яка позивачем оскаржена не була.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та задовольнив позов з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу є підставою для залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 травня 2011 року у справі № 2а-4447/11/0553 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів М.М. Гімон

ОСОБА_3

ОСОБА_4