Справа № 826/15771/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Хімінвест» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про зобов’язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Приватне підприємство «Хімінвест» (далі по тексту також – позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі також – відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС м. Києва щодо складання Податкової інформації по ПП «Хімінвест» (32424590) за липень - грудень 2014 року;

- зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС України у місті Києві вилучити з Бази даних Податковий блок - «Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок» дані, які вносились за результатами документальної позапланової виїзної перевірки згідно Податкової інформації по ПП «Хімінвест» (32424590) за липень – грудень 2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що доводи, викладені відповідачем у Податкової інформації не відповідають дійсним обставинам справи, відображають лиш суб’єктивні судження посадової особи контролюючого органу, сформовані без аналізу первинної документації позивача, оформленої за наслідком його господарської діяльності та спричиняють безумовної шкоди правам та законним інтересам позивача, зважаючи на визнання відповідачем факту нереальності здійснюваних позивачем господарських операцій у вказаному документі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, оскільки податкова інформація, що оскаржуються не вноситься до Бази даних «Податковий блок», не спричинює настання юридичних наслідків, оскільки не являється перевіркою/звіркою, а дії, щодо складання податкової інформації, які є предметом оскарження, відповідають вимогам Податкового кодексу України, з огляду про що у задоволенні позову просив відмовити повністю.

17.09.2015р. в судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать фактичні обставини справи, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС м. Києва вжито заходи щодо проведення зустрічної звірки позивача по взаємовідносинам з контрагентами – постачальниками та контрагентами – покупцями за липень – грудень 2014р., за результатом чого оформлено Податкову інформацію по ПП «Хімінвест» (32424590) за липень – грудень 2014р. (надалі по тексту також – податкова інформація).

Зі змісту податкової інформації вбачається, що відповідачем встановлено неможливість підтвердження реальності господарських відносин з платниками податків за період липень-грудень 2014 року, з огляду на відсутність позивача за місцезнаходженням.

Поряд з цим, в ході проведених заходів, відповідач дійшов до висновку проте, що господарська діяльність ПП «Хімінвест» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: - незначний штат працюючих осіб при тому, що діяльність щодо реалізації вище зазначених послуг потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою; - відсутні основні фонди; - відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно - матеріальних цінностей, а отже ПП «Хімінвест» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Такі висновки відповідача сформовані на підставі аналізу даних інформаційної бази даних АІС «Податковий Блок», ЄРПН.

Позивач не погоджуючись із діями відповідача щодо проведення оскаржуваної зустрічної звірки та складення за її результатами податкової інформації, вважаючи, що податковим органом порушено права та інтереси позивача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Завданням адміністративного суду у межах даного спору є перевірка правомірності (легальності) дій відповідача при вчинені заходів щодо проведення зустрічної звірки позивача та оформлені її результатів з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб’єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов’язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених н контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до статті 74 Податкового Кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відповідно до ст.74 Податкового Кодексу України податкова інформація є власністю держави і може використовуватися лише для визначених Податковим кодексом цілей.

Податкова інформація є різновидом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, у відповідності до п.п. 62.1.2 п.62.1 ст.62 ПКУ, який у свою чергу, є способом здійснення податкового контролю.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПКУ податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримали законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з приписами статті 72 Податкового кодексу України, для інформаційно – аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, податкових агентів, органів влади чи органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ, органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, підрозділів податкової служби та митних органів.

Водночас, згідно до пункту 73.1 статті 73 Податкового кодексу України, інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається органам державної податкової служби періодично або на окремий письмовий запит органу державної податкової служби у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та вистави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

В силу приписів абзацу 3 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу, письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин, зокрема, у разі проведення зустрічної звірки.

Так, згідно з абзацом 1 пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначений Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1232 (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, з метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних.

Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.

В силу положень пункту 4 Порядку проведення органами державної податкової служби звірок, орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.

Водночас, у випадку проведення зустрічної звірки органом державної податкової служби (ініціатором), відповідно до положень пункту 3.3 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 22.04.2011 року № 236, обов’язок здійснення відповідних заходів (направлення запитів, повторних запитів, здійснення моніторингу відповідей, що надходять, тощо) з метою забезпечення своєчасного та у повному обсязі проведення зустрічних звірок, у тому числі і по ланцюгу проходження ТМЦ (робіт, пінних паперів, нематеріальних активів тощо) покладається на орган ДПС - ініціатора. При ньому, обов'язок направлення запиту на адресу суб'єкта господарювання та забезпечення проведення зустрічної звірки покладається на орган ДПС - виконавця, в якому такий суб'єкт господарювання перебуває на обліку (крім випадків, визначених у абзаці шостому п. 3.1 Методичних рекомендацій).

Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, передбачено надіслання податковим органом запиту про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) у разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації.

Крім того, суд звертає увагу на те, що складання податковим органом довідки про проведення зустрічної звірки (у разі отримання від платника податків інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження) або акта про неможливість проведення зустрічної звірки (у разі неподання платником податків інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження, у тому числі внаслідок відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою) здійснюється виключно у разі дотримання податковим органом законодавчо визначеної процедури інформування такого платника податків про необхідність подання інформації та її документального підтвердження шляхом надіслання рекомендованим поштовим відправленням, яке відповідає вимогам законодавства, або вручення під розписку відповідного запиту.

В той час як у податковій інформації відсутня інформація про направлення відповідачем запитів про проведення зустрічної звірки поштою. При цьому, в ході судового розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання імперативних приписів Податкового кодексу України та Порядку проведення органами державної податкової служби звірок щодо процедури проведення зустрічної звірки.

Поряд з цим, зі змісту податкової інформації слідує, що заходи щодо проведення зустрічної звірки позивача з його контрагентами здійснені на підставі наказу Міндоходів України від 09.10.2014р. №110/ДСК «Про організацію комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість, згідно якої до відповідача доведено інформацію на відпрацювання позивача як «транзитера» за вересень 2014 року з контрагентами - постачальниками, як «зустрічний транзитер» за липень-серпень 2014, жовтень-грудень 2014 року з контрагентами-постачальниками.

Як вбачається з матеріалів справи, що не спростовано представниками відповідача, під час вчинення оспорюваних дій, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві співставлень даних первинних бухгалтерських та інших документів здійснено не було, натомість фактично було проведено перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з його контрагентами.

В розрізі наведеного, суд вважає за доцільне зазначити, що у податкового органу відсутні повноваження по здійсненню в рамках проведення зустрічних звірок контролю за додержанням позивачем податкового законодавства. Зустрічна звірка є заходом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, в той час як функція податкового органу щодо контролю за дотриманням податкового та іншого законодавства реалізується шляхом проведення перевірок платників податків в порядку, визначеному ПК України.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача про нереальний характер господарських правовідносин позивача з контрагентами, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно ч. 1 статті 204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності).

Таким чином, головною підставою вважати правочин нікчемним являється її недійсність, встановлена законом.

Поряд з цим, згідно постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду у разі наявності відповідної суперечки. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В цьому випадку в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову н цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги у разі нікчемності правочину і наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається ні нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не має права посилатися па відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину і повинен дати оцінку таким аргументам позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК Україні вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним і про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемною правочину можуть бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою зацікавленою особою, права і законні інтереси якої порушені здійсненням правочину.

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства посилаючись на їх нікчемність.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачем не прийнято до увагу принцип презумпції правомірності правочину, визначеного на законодавчому рівні ст. 204 ЦК України.

Крім того, в силу положень ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Відповідного рішення суду про визнання недійсними правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами, матеріали справи не містять.

У свою чергу органи державної податкової служби не наділені повноваженнями визнавати нікчемними правочини, укладені між суб’єктами господарювання та роботи відповідні висновки в актах перевірок.

Водночас, зі змісту податкової інформації слідує, що під час проведення зустрічної звірки, фактично було проведено перевірку господарських відносин Приватного підприємства «Хімінвест» з його контрагентами, що виходить за межі інституту зустрічної звірки та не узгоджується з приписами податкового законодавства.

За наслідком розгляду справи, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині оскарження дій щодо складання податкової інформації, зважаючи факт не породження останньою юридичних наслідків для позивача, з огляду про наступне.

Встановлено, що на підставі податкової інформації, відповідачем внесено дані щодо не підтвердження доходів, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування податком на прибуток, до автоматизованої системи Податковий блок.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК України слідує, що податкова інформація є носієм доказової інформації щодо підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, та використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, а отже висновки, що викладені у податковій інформації та визначають нереальний характер господарських операцій з його контрагентами, впливають на права та інтереси позивача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що дії відповідача щодо складання Податкової інформації по ПП «Хімінвест» (32424590) за липень - грудень 2014 року, не узгоджуються з імперативними приписами чинного податкового законодавства України в частині недотримання визначеної на правовому рівні процедури проведення зустрічної звірки; а доводи, викладені відповідачем у відповідній інформації, зокрема, щодо порушень позивачем норм цивільного законодавства є документально непідтвердженими та не відповідають змісту та меті зустрічної звірки.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог про вилучення вилучити з Бази даних Податковий блок - «Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок» дані, які вносились за результатами документальної позапланової виїзної перевірки згідно Податкової інформації по ПП «Хімінвест» (32424590) за липень – грудень 2014р., суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація – сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому ПК України.

Згідно із ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби – комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

При цьому, у ст.72 та ст.74 ПК України зазначено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, податкових агентів, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю, податкова інформація, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

В п.1.3 Методичних рекомендацій №165 визначено, що під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються такі програмні продукти: підсистеми інформаційної системи «Податковий блок» - «Реєстрація ПП», «Обробка податкової звітності та платежів», «Податковий аудит», «Аналітична система», «Облік платежів»; єдиний реєстр податкових накладних; АРМ «Митниця»; підсистема «Реєстрація та облік РРО та книг обліку розрахункових операцій АІС «Реєстри платників податків».

Єдина система «Податковий блок» та її підсистеми є програмними продуктами, створеними для використання органами державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

В той же час, виходячи з аналізу положень ст.74 ПК України, АІС «Податковий блок» повинна відображати фактично задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а податкові органи використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності.

Тобто, висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов’язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Таким чином, єдиною підставою для внесення змін до бази є наявність узгоджених податкових зобов’язань, які, зокрема, визначені податковим повідомленням-рішенням, прийнятими на підставі висновків акта перевірки про порушення платником податків податкового законодавства.

Проте, суд наголошує, що оскільки у даному разі жодних донарахувань позивачеві грошових зобов’язань (та, відповідно, їх узгодження) за наслідками проведення спірної звірки здійснено не було, самостійна зміна відповідачем в автоматизованій системі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самостійно позивачем шляхом подання декларації (розрахунків) порушує права та інтереси ПП «Хімінвест».

Таким чином, підставою для внесення змін до облікових даних платника податків може бути виключно дані перевірки платника податку. Разом з тим, як було зазначено раніше, зустрічні звірки не є перевірками, а відтак, внесення будь-яких змін до облікових даних платників податків на підстави викладених в податковій інформації про проведення зустрічної звірки висновків суперечить положенням чинного законодавства.

З урахуванням того, що висновки, викладені у податковій інформації не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість, суд вважає, що дії відповідача щодо здійснення корегувань показників податкової звітності ПП «Хімінвест» є протиправними, як наслідок, відповідачу слід вилучити з АІС «Податковий блок» інформацію, яка вносилась на підставі «Податкової інформації по ПП «Хімінвест» (32424590) за липень - грудень 2014року» за відповідний період.

Відповідачем як суб’єктом владних повноважень не доведено правомірність оспорюваних дій.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 128, 69, 70, 71, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС м. Києва щодо складання Податкової інформації по ПП «Хімінвест» (32424590) за липень - грудень 2014 року.

Зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС України у місті Києві Вилучити з Бази даних Податковий блок - «Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок» дані, які вносились за результатами документальної позапланової виїзної перевірки згідно Податкової інформації по ПП «Хімінвест» (32424590) за липень – грудень 2014р.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур