Справа № 2а-3787/11/1370
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 р. Справа № 61722/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Янош М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіалка» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2011 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіалка» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ТзОВ «Фіалка» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова про скасування податкового повідомлення - рішення № /1569 від 21.01.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте з порушенням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а відтак, підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки приймаючи оскаржуване податкове повідомлення рішення податковий орган діяв в межах своїх повноважень, в порядку та у спосіб, передбачений законодавством України.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фіалка» подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.12.2010 року посадовими особами ДПІ у Шевченківському районі м. Львова проведено перевірку ТзОВ «Фіалка» за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 16.12.2010 року, в якому зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем п. 12 ст. 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: порушення ведення обліку товарних запасів за місцем здійснення діяльності у встановленому законом порядку: здійснення продаж лише тих товарів, які відображені в обліку на момент перевірки; не представлено жодних первинних документів, накладних на товар, що реалізуються згідно додатку № 3 на суму 9301 грн.

На підставі висновків проведеної перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова прийнято податкове повідомлення рішення від 21.01.2011 року № /1569 яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 18602 грн.

За наслідками апеляційного оскарження спірного податкового повідомлення рішення, ДПА у Львівській області за результатами розгляду первинної скарги, податкове повідомлення - рішення від 21.01.2011 року № /1569 залишено без змін, а первинну скаргу ТзОВ «Фіалка» - без задоволення.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про законність оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Проте, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю такого висновку з наступних підстав.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» субєкти підприємницької діяльності які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, представництвом) іншим структурним підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Виходячи з норм вищезазначеної статті, законодавством допускається ведення обліку товарних запасів як на складах, так і за місцем їх реалізації. При цьому оприбуткування товарів здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

За змістом п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до п. 1, 3, 5 ст. 9 Закону, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, до яких, зокрема, належать накладні. Тобто, зазначені документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушення установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Однак, відсутність первинних документів у місцях реалізації товарів не свідчить про те, що підприємство у встановленому законом порядку не веде облік товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації.

Відсутність накладних або їх неправильне оформлення взагалі не може бути віднесено до порушень установленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, оскільки вони є підтвердженням витрат на придбання, а не підставою для обліку товарних запасів.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було доведено того, що позивачем не ведеться облік товарних запасів взагалі, а висновок про те, що первинні облікові документи на товар мають зберігатися лише за місцем реалізації товару, є хибним і не відповідає змісту закону.

Колегія зазначає, що відсутність первинних документів у місцях реалізації товарів не свідчить про те, що підприємство у встановленому законодавством порядку не веде облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Крім того, статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами ч.ч. 3, 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємоповязаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Таким чином, виходячи із системного аналізу зазначених норм Закону вбачається, що облік господарських операцій здійснюється у регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємоповязаних рахунках бухгалтерського обліку.

Під час перевірки, податковим органом не досліджувалось наявність у позивача зведених облікових документів, якими може підтверджуватись облік товарів.

Згідно ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до субєктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція в розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що визначена нею відповідальність настає у разі реалізації субєктом підприємницької діяльності товарів, не облікованих у встановленому порядку.

Між тим, відповідачем в акті перевірки не зазначено, у яких документах обліку товарів встановлено порушення порядку відображення позивачем господарських операцій та які документи обліку перевірялися.

З матеріалів справи судом не вбачається, що відповідачем перевірялася правильність ведення документів обліку господарських операцій та виявлено не відображення в них товарів за місцем їх реалізації, а відсутність первинних документів на товар не доводить відсутність їх належного обліку.

Крім того, колегія бере до уваги, що згідно порядку, встановленого на підприємстві позивача, первинні документи зберігаються в бухгалтера в окремому кабінеті, який на момент перевірки перебував у банківській установі. Відсутність накладних у місцях реалізації товарів у приміщенні ресторану, що належать позивачу, на момент проведення перевірки не свідчить про те, що позивач у встановленому порядку не веде облік товарних запасів на складах та/ або за місцем їх реалізації, тому не може бути віднесено до порушення встановленого порядку обліку товарних запасів на складах та /або за місцем їх реалізації.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення рішення, а відтак, колегія суддів вважає, що його слід визнати протиправним та скасувати.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіалка» задовольнити повністю.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2011 року по справі № 2а-3787/11 скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Львова №/1569 від 21.01.2011 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :О.Б. Заверуха

Судді : О.М. Гінда

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25.01.2012 року