Справа № 813/1336/15
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 876/7410/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Нефедової А.О.,

представника позивача Лазора М.О.,

представника відповідача Антонюка І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Галичина» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Галичина» (далі - Позивач, ПрАТ «Галичина», Підприємство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального управління Міндоходів (далі - Відповідач, СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.11.2014 року № /17494 та № /17495.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 18.06.2015 року в задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив в апеляційному порядку Позивач, який, обґрунтовуючи вимоги скарги, зазначив, що суд дав невірну оцінку встановленим обставинам справи, а тому дійшов помилкового висновку про нереальність господарських операцій між Позивачем та ПП «Агентство маркетингових досліджень». Насправді наданими Підприємством доказами повністю підтверджується реальний характер даних господарських операцій та правильність податкового обліку підприємства. Позивач просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову про задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, та представника відповідача, який проти апеляційної скарги заперечував, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і знайшло підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, що СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів проведена перевірка ПрАТ «Галичина», за результатами якої складено акт від 13.11.2014р. № 496/28-06-40-01/25553579 «Про результати позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Галичина» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо достовірності декларування, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ПП «Агентство маркетингових досліджень» () за січень-травень 2014 року» (далі - Акт від 13.11.2014 року).

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ПрАТ «Галичина» вимог:

п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 1 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до:

заниження податкового зобов'язання по загальній декларації з ПДВ на суму 613026,41 грн., в тому числі за: січень 2014 року на суму 57717,58 грн., лютий 2014 року - 137767,68 грн., квітень 2014 року - 272165,87 грн., травень 2014 року - 145375,28 грн.;

заниження податкового зобов'язання по декларації з ПДВ у спеціальному режимі оподаткування переробного підприємства на суму 1861215,25 грн., в тому числі за: січень 2014 року на суму 533045,76 грн., лютий 2014 року 400387,32 грн., квітень 2014 року 677470,78 грн., травень 2014 року 250311,38 грн.

За наслідками перевірки та на підставі Акту відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 28.11.2014 року № /17494, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 2791822,88 грн., у тому числі у сумі 1861215,25 грн. за основним платежем, у сумі 930607,63 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), та № /17495, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 919539,62 грн., у тому числі у сумі 613026,41 грн. за основним платежем, у сумі 360513,21 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відповідно до Акту від 13.11.2014 року ПрАТ «Галичина» за період січень-травень 2014 року проводило взаєморозрахунки з ПП «Агентство маркетингових досліджень» () щодо придбання маркетингових послуг згідно договору № 58 від 01.01.2014р.

Під час документальної виїзної перевірки ПрАТ «Галичина» надано договір про надання маркетингових послуг від 01.01.2014 року № 58, укладений між ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» (Виконавець) та ПрАТ «Галичина» (Замовник). Згідно умов договору Виконавець зобов'язується надати маркетингові послуги, а Замовник прийняти й оплатити надані послуги.

На виконання умов вказаного договору ПП «Агенство Маркетингових Досліджень» на адресу ПрАТ «Галичина» виписані акти приймання виконаних робіт, податкові накладні, звіти маркетингових послуг.

Як вбачається з наданих документів, ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» виписало ряд первинних документів (зазначених вище) для ПрАТ «Галичина» на поставку маркетингових послуг по дослідженню продукції ТМ «Галичина», продаж якої здійснювався у торгових точках мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Суми податку на додану вартість, згідно отриманих від ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» податкових накладних, ПрАТ «Галичина» відображено у реєстрах отриманих та виданих податкових накладних та включено до податкового кредиту в деклараціях з ПДВ за січень 2014 року на суму 590763,33 грн., за лютий 2014 року на суму 538155,00 грн., квітень 2014 року на суму 909820,00 грн., травень 2014 року на суму 435503,33 грн.

За результатами перевірки встановлено, що у представлених звітах маркетингових послуг міститься інформація, якою ПрАТ «Галичина» володіє в процесі здійснення діяльності із покупцями продукції (без отримання додаткових маркетингових послуг). У наданих ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» звітах маркетингових досліджень відображена інформація щодо різниці між кількістю реалізованої продукції ПрАТ «Галичина» за звітний та за попередній місяці у відсотковому відношенні в розрізі окремих продуктів, інформація щодо об'ємів продажу продукції ТМ «Галичина» у торгівельних пунктах мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» у кількісному та вартісному еквіваленті.

Також встановлено, що у звітах щодо проведення фокус-групових досліджень, телефонних опитувань, анкетуваннях споживачів міститься загальновідома інформація щодо продуктів харчування. Крім цього, не зазначено адресу, за якою проводилися дослідження, не вказано кількість опитуваних споживачів, не визначено кількість та вартісні показники здійснених маркетингових досліджень та взагалі не вказано повний зміст проведених робіт, не вказано, на чому ґрунтується вартість отриманих маркетингових послуг, що свідчить про відсутність фактичного здійснення вказаних досліджень.

Використання маркетингових послуг, отриманих від ПП «Агентство Маркетингових Досліджень», не призвело до збільшення обсягів продажу продукції. Отримані послуги від ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» не містять економічного ефекту у господарській діяльності ПрАТ «Галичина» та свідчать про фіктивний характер даних послуг.

Згідно АС «Податковий блок» за період, що перевірявся, ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» одночасно здійснювало продаж послуг іншим контрагентам, кількість яких становила: у січні 2014 року 78 СГД, у лютому 79 СГД, у березні 95 СГД, у квітні 97 СГД, у травні 93 СГД. Загальний обсяг поставлених послуг становить: у січні 2014 року 28094997 грн., у лютому 27084625 грн., у березні 26945219 грн., у квітні 33721983 грн., у травні 27282792 грн.

Відповідно до поданої ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» форми 1-ДФ на підприємстві чисельність працюючого персоналу становила: протягом 1 кварталу 2014 року 20 чоловік, протягом 2 кварталу 18 чоловік, що недостатньо для здійснення маркетингових досліджень у зазначених обсягах одночасно для вказаної кількості СГД з використанням такої чисельності працівників.

Крім цього, за результатами перевірки встановлено, що кількість торгівельних пунктів мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» у містах, де проводилися маркетингові дослідження, становила: м. Дніпропетровськ 8, м. Київ - 64, м. Запоріжжя - 35, що також свідчить про сумнівність фактичного здійснення маркетингових досліджень щодо продукції ТМ «Галичина», реалізованої в даних пунктах за допомогою працівників ПП «Агентство Маркетингових Досліджень».

Крім цього, про відсутність фактичного постачання маркетингових послуг від ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» на ПрАТ «Галичина» за період січень-травень 2014 року свідчить наступне:

СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів отримано акт Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів Дніпропетровської області № 233/2204/37274459 від 18.04.2014 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «АГЕНТСТВО МАРКЕТИНГОВИХ ДОСЛІДЖЕНЬ», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з платниками податків з ТОВ «Протей-Груп» (код 38905326) та ТОВ «Буд Альянс» (код 38834947) за січень 2014 року».

СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів отримано акт Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів Дніпропетровської області № 295/2204/37274459 від 20.05.2014 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «АГЕНТСТВО МАРКЕТИНГОВИХ ДОСЛІДЖЕНЬ», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з платниками податків з ТОВ «Протей-Груп» (код 38905326) та ТОВ «Сентор» (код 38959539) за лютий 2014 року».

З огляду на отримання вищезазначених актів, зроблено висновок, що операції з придбання товарів (робіт, послуг) ПрАТ «Галичина» від ПП «АГЕНТСТВО МАРКЕТИНГОВИХ ДОСЛІДЖЕНЬ» мають багатоступеневий ланцюг постачання, до складу якого входять постачальники, які здійснювали незаконну діяльність, проводили неіснуючі операції з продажу товарів (робіт, послуг), з метою незаконного формування податкового кредиту та валових витрат, заниження своїх податкових зобов'язань з податку на додану вартість і податку на прибуток.

Суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу та вказав на дефектність актів здачі-прийняття виконаних робіт. Зокрема, вони не містять обсягу наданих послуг, в них не конкретизовано об'єм послуг та їх фактичний зміст; відсутній розрахунок вартості послуг.

Тому, на думку окружного суду, первинні документи є недостовірними, вони не можуть вважатися первинними документами, що відображають господарську операцію. За таких обставин вони не можуть бути і доказом витрат, на підставі якого позивачем сформовано податковий кредит. Наявність у Позивача лише документів, які відповідно до Закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема, виданої податкової накладної, яка оформлена з порушенням, сама по собі не є підставою для включення до складу податкового кредиту.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Підпунктом 14.1.36 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 14.1.56 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Підпунктом 14.1.231 ст. 14 ПК України встановлено, що розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно з статтею 3 Господарського Кодексу України (далі - ГК України), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями), з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отриманню прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Згідно Національного Класифікатора України, прийнятого наказом Держспоживстандарту України від 26 грудня 2005 року № 375 із змінами та доповненнями, економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів та послуг), який здійснюється з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічна діяльність характеризується витратами на виробництво, процесом виробництва та випуском продукції.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону № 996-ХІV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності на формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704, первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Згідно з ст. 8 Закону № 996-ХІV відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до Наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.12.2013р. № 2094/24626) платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника. Податкова звітність повинна бути підписана керівником платника податку або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку і подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником та особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів та з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Наявність лише отриманої податкової накладної без фактичного здійснення господарської діяльності (оприбуткування товару, надання послуг чи їх оплата) не може бути підставою для включення, визначених у такій накладній сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Висновок податкового органу про те, що надана за результатами проведення маркетингових досліджень інформація є загальновідомою не відповідає обставинам справи, оскільки ПрАТ «Галичина» безпосередньо не може володіти цією інформацією. Підприємству відома кількість продукції, відвантаженої ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», але не відомо, скільки саме продукції в кількісному та вартісному еквіваленті насправді було реалізовано в торгових точках кінцевим споживачам з врахуванням того, що продукція товариства в разі закінчення терміну придатності утилізується.

Таким чином, Позивач не міг володіти інформацією щодо обсягу реалізованої підприємствами мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» продукції ПрАТ «Галичина», проте ця інформація знайшла відображення в результатах маркетингових досліджень, здійснених ПП «АГЕНТСТВО МАРКЕТИНГОВИХ ДОСЛІДЖЕНЬ».

Зміст звітів маркетингових послуг законодавчо не визначений, а надані Позивачем звіти на виконання договору № 58 від 01.01.2014 року містять інформацію, яка стала результатами таких послуг.

Акти приймання-передачі виконаних робіт відповідають вимогам частини 2 статті 9 № 996-ХІV і тому Позивач правомірно використав їх для ведення податкового обліку в я якості первинних документів.

Посилання Відповідача на відсутність в цих актах інформації щодо місця здійснення господарських операцій, обсягів, одиниці виміру господарських операцій, їх результату безпідставні, оскільки матеріали справи містять підтвердження проведеної роботи, зокрема звіти про проведені маркетингові дослідження, звіти про проведення опитувань, телефонних опитувань, анкетувань, фокус-групових досліджень, фокус-послуг, дані щодо відносної динаміки продажу продукції фактично розкривають зміст господарських операцій (наданих послуг). В цих документах відображені відомості про місце проведення маркетингових досліджень, кількість опитаних осіб, їх вікову та соціальну категорію, результати опитування, висновки за їх наслідками.

З аналізу названих документів також вбачається, що інформацією, яка в них відображається Позивач не міг володіти без проведення відповідних маркетингових досліджень і ця інформація на відноситься до загальновідомої (зокрема, визначення ставлення до продукції Позивача в порівнянні з аналогічними товарами інших виробників, рекомендації для покращення реалізації продукції Підприємства в різних регіонах України, аналіз попиту на товари, які виробляються ПрАТ «Галичина» та їх реалізації).

Як зазначив Відповідач в Акті від 13.11.2014 року, відповідно до поданої ПП «Агентство Маркетингових Досліджень» форми 1-ДФ на підприємстві чисельність працюючого персоналу становила: протягом 1 кварталу 2014 року 20 чоловік, протягом 2 кварталу 18 чоловік, а також серед персоналу ПП «Агенство Маркетингових досліджень» значаться 1 провідний маркетолог та 10 маркетологів. Дані факти свідчать про можливість виконання силами вказаного підприємства зазначених в актах виконаних робіт маркетингових досліджень.

Посилання суду на можливість виконання маркетингових досліджень силами Позивача безпідставні, оскільки не враховують відсутність серед персоналу ПрАТ «Галичина» дистриб'юторів та регіональних представників, завантаженість маркетологів Підприємства іншою роботою, а також специфічність виконаної роботи у різних регіонах України, у зв'язку з чим Підприємство залучило для отримання необхідної інформації ПП «Агентство маркетингових досліджень».

Також не ґрунтується на матеріалах справи висновок суду першої інстанції про відсутність економічного ефекту внаслідок наданих ПП «Агентство маркетингових досліджень» послуг.

Зокрема, Позивач зазначає, що спад обсягів постачання продукції для ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» не є результатом помилкових управлінських рішень ПрАТ «Галичина», а зумовлений об'єктивними чинниками - значна кількість торгових точок ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» була розміщена на території АР Крим, Донецької та Луганської областей і припинила своє існування внаслідок бойових дій та анексій частини території України.

Факт проведення дослідження станом на січень-травень року, в тому числі і у торгових точках ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на вказаних територіях, підтверджується наявними в матеріалах справи звітами.

Спад обсягів постачання зафіксований саме за період січень-червень 2014 року, тобто в той період, коли відбулася анексія АР Крим та захоплення збройними формуваннями частини Донецької та Луганської областей, що є загальновідомими обставинами.

Цим доводам ПрАТ «Галичина» не надано жодної оцінки судом першої інстанції і їх не було враховано податковим органом при винесенні оскаржених податкових повідомлень-рішень, Відповідачем вони жодним чином не спростовані.

Суд першої інстанції безпідставно відкинув надані Позивачем первинні документи - договір про надання маркетингових послуг від 01.01.2014 року № 58, акти здачі-приймання виконаних робіт, податкові накладні, платіжні доручення, які підтверджують реальність господарських операцій між ПрАТ «Галичина» та ПП «Агентство маркетингових досліджень».

На момент здійснення господарських операцій ПП «Агентство маркетингових досліджень» перебувало в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, було зареєстроване платником ПДВ.

Таким чином, висновки податкового органу про заниження Позивачем податкового зобов'язання спростовується матеріалами справи.

Податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (стаття 4 ПК України).

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що Відповідачем неправомірно прийняті та підлягають скасуванню спірні податкові повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року у справі № 813/1336/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Галичина» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального управління Міндоходів від 28.11.2014 року № /17494 на суму 2791822,88 грн., податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального управління Міндоходів від 28.11.2014 року № /17495 на суму 919539,62 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська