Справа № 808/2785/13-а
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2015 рокусправа № 808/2785/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2014р. у справі №808/2785/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Мотор Січ" ) звернулось до суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач, митний орган) форми "Р" № 37 від 27.02.2013 на суму податкових зобов'язань у розмірі 158865грн. 80 коп.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що під час митного оформлення товару позивачем «Розподілювач паливний РТ-2000» заявлено за кодом УКТ ЗЕД . Підставою для визначення саме вказаного коду УКТ ЗЕД стали положення розділу XVI, група 84 Закону України «Про митний тариф», відповідно до якого частини турбореактивних або турбогвинтових двигунів класифікуються саме за кодом . До поданих митних декларацій позивачем додано документи, які зазначені в графі 44 ВМД. При цьому, одним з документів надано технічне описання товару. Позивач посилався на ст.352 Митного Кодексу України та зазначав, що під час перевірки митним органом не використовувалось жодного документу, поданого у відповідності до ВМД. З акту перевірки вбачається, що митним органом використано виключно інформацію з мережі «Інтернет», що не передбачено чинним митним законодавством, тому позивач наполягає, що спірне податкове повідомлення митного органу є незаконним.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення від 27.02.2013 №37 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 158865грн. 80коп.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, протягом періоду часу з 19.12.2012р. по 24.01.2013р. митним органом здійснено документальну невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" щодо дотримання підприємством вимог законодавства України з питань державної митної справи на предмет правильності класифікації товару - "Розподільник палива РТ-2000" за кодом згідно з УКТ ЗЕД, оформленого за МД від 07.03.2012 року №112010000/2012/000504 та від 27.04.2012 року №112010000/2012/001045.

За результатами перевірки складено Акт №н/0008/13/112000006/ від 04.02.2013 р. (далі-Акт).

За висновками митного органу ПАТ "Мотор Січ" порушило вимоги Основних правил інтерпретації класифікації товарів УКТ ЗЕД, Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, що призвело до неправомірного застосування преференційного режиму оподаткування та до заниження податкового зобов'язання на загальну суму 105910,53 грн., а саме: що декларантом AT "Мотор Січ" невірно визначено код товару згідно з УКТ ЗЕД.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2013 року на адресу AT "Мотор Січ" надійшло податкове повідомлення форми "Р" № 37 від 27.02.2013 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 158865грн. 80коп., з яких 105910грн. 53коп. - сума основного платежу, 52955грн.27коп. - штрафні санкції.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За змістом ст. 313 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час оформлення товару), класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Статтею 352 Митного кодексу України (діюча редакція) встановлено вичерпний перелік матеріалів, які можуть бути використані під час проведення перевірок.

Як вбачається з Акту перевірки, посадовими особами використано виключно інформацію з мережі "Інтернет", що не передбачено митним законодавством.

Згідно з матеріалами справи під час митного оформлення товару на підставі МД від 07.03.2012 №112010000/2012/000504 та від 27.04.2012 №112010000/2012/001045 «Розподілювач паливний РТ-2000» заявлено за кодом УКТ ЗЕД (ставка мита 0%). При цьому при визначенні коду УКТ ЗЕД позивач посилається на положення розділу XVI, група 84 Закону України "Про митний тариф", відповідно до якого частини турбореактивних або турбогвинтових двигунів класифікуються за кодом .

У відповідності до пояснень до товарної позиції 8411 (підрозділ "частини")УКТ ЗЕД, затверджених наказом Державної митної служби від 31.01.2004 року № 68, із змінами та доповненнями, в редакції, яка є офіційним виданням Державної митної служби (надалі - ДМСУ), за умови додержання Загальних положень щодо класифікації частин (Загальні положення до Розділу XVI), частини двигунів і силових установок цієї товарної позиції також включаються до цієї товарної позиції (наприклад, ротори газових турбін, камери згоряння і повітряні клапани реактивних двигунів, частини до турбореактивних двигунів (кільця статора з лопатками чи без лопаток, диски і колеса роторів з направляючими апаратами чи без них, лопатки і ребра), регулятори подачі палива до турбореактивних двигунів, паливні форсунки.

При цьому, згідно з підпунктом (f) пункту (А) Загальних положень до Розділу XVI, до цього розділу не включаються вироби розділу XVIII.

Відповідно до підпункту "Д" Загальних положень Розділу XVIII (група 90), до цієї групи включається велика група приладів та апаратів для вимірювання, контролю і автоматичного керування, незалежно від того, чи є вони оптичними або електричними, зокрема ті прилади, що входять до товарної позиції 9032.

Таким чином, відзнакою частин, які відносяться до коду УКТ ЗЕД від коду є наявність автоматичного керування.

Відповідно до технічного описання, наданого заводом виробником, "Распределитель топлива РТ-2000 является составной частью турбовинтового двигателя ТВЗ-117 ВМА-СБМ1 для пассажирского самолёта АН-140 и предназначен для распределения топлива, подаваемого от агрегата НР-2000, по коллекторам форсунок камеры сгорания двигателя.

Основные функциональные узлы: распределительный клапан, запорные и дренажные клапаны, датчики давления".

З вищевказаного вбачається, що Розподілювача паливного РТ-2000 не призначений для автоматичного регулювання (керування), що в свою чергу свідчить про неможливість віднесення вказаного товару до групи 90 Розділу XVIII УКТ ЗЕД, та, відповідно, його класифікації за кодом .

До поданих митних декларацій додано документи, які зазначені в графі 44 ВМД. При цьому, одним з документів було технічне описання товару.

Судом першої інстанції враховано висновки Запорізького окружного адміністративного суду, викладені в постанові від 13.12.2013 у справі № 0870/12530/12, яка набрала законної сили 05.06.2014, де судом встановлено, що Розподілювач паливний РТ-2000 № 0 не призначений для автоматичного регулювання (керування). Вказані обставини підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду справи документами: копією технічного опису, копією паспорта на виріб, листом ВАТ "Стар" , висновком комісійної судово-товарознавчої експертизи № 3285 від 28.10.2013, згідно з яким розподілювач паливний РТ-2000 є виконавчою гідромеханічною частиною паливної системи двигуна, управління якою здійснюється системою автоматичного управління двигуном. В свою чергу виконавчі функції регулятора системи паливопостачання здійснює насос-регулятор (НР 2000), робота якого пов'язана з розподілювачем палива (РТ 2000); функції цих частин направлені на виконання однієї задачі, а саме: постачання палива у контури робочих форсунок двигуна. Ці частини, за вихідними даними технічної документації, встановлені безпосередньо на двигуні, та за довідковими даними є конструктивними гідромеханічними виконавчими елементами паливопостачальної системи двигуна "ТВ3-117ВМА-СБМ-1" чи відповідно до опису товарних характеристик в УКТ ЗЕД є частинами турбогвинтового двигуна. Комплектуючі частини системи паливопостачання не виконують функції автоматичного керування, контролю та діагностики. Оскільки система автоматичного керування двигуном відрізняється за функціональним призначенням від системи паливопостачання, а саме тим, що керуючою частиною САУ, що призначена для електронного керування (регулювання) та контролю за витратою палива та керування механізацією компресора є конкретний пристрій регулятор електричний двигуна РЕД 2000, то РТ-2000 виконавча паливорозподільча гідромеханічна частина, відповідно до опису товару за УКТ ЗЕД не може розглядатись як прилад для автоматичного регулювання (керування, діагностики та контролю) витрати рівня, тиску або інших змінних параметрів газів чи рідин, зокрема не може розглядатись як прилад чи апаратура для автоматичного регулювання або керування: - інші прилади та апаратура: - гідравлічні або пневматичні .

Тобто товарні характеристики до "Розподілювача паливного РТ-2000" відповідають у повній мірі опису, наведеному у товарній під категорії УКТ ЗЕД: двигуни турбореактивні, турбогвинтові та інші газові турбіни: - частини: - турбореактивних або турбогвинтових двигунів .

Судом також враховано, що оформлення товару здійснювалося 07.03.2012 року та 27.04.2012 року, тобто під час дії Митного кодексу України в редакції від 11.07.2002 року з відповідними змінами та доповненнями на час митного оформлення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо того, що митний контроль здійснюється на стадії декларування товару і саме митний орган на цій стадії здійснює перевірку класифікації та кодування товарів. Після прийняття митним органом вантажної митної декларації та віднесення товару, митне оформлення якого було звершено, до певного коду товарної номенклатури, в подальшому митний орган не має підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, зокрема з посиланням на результати перевірки.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення від 27.02.2013 №37.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування судового рішення не вбачається. Суд об'єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи та прийняв рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2014р. у справі №808/2785/13-а залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2014р. у справі №808/2785/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна