Справа № 822/2746/15
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2746/15

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

30 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача - Кобринської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницького обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Хмельницького обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2015 року Хмельницький обласний центр зайнятості (далі - позивач, Хмельницький ОЦЗ) звернувся в суд з позовом до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області (далі - відповідач, ДФІ в Хмельницькій області) про скасування вимоги "Про усунення порушень виявлених ревізією" від 12.06.2015 №22-04-03-14/3652.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржена вимога є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 27 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Аргументуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки судом не встановлено протиправність Вимоги "Про усунення порушень виявлених ревізією" від 12.06.2015 №22-04-03-14/3652, виставленої ДФІ у Хмельницькій області. Позивач зазначає, що суд першої інстанції керувався правовими позиціями викладеними в постановах Верховного Суду України не врахувавши, що зазначені тлумачення в них не стосуються оскаржених вимог.

Відповідач не скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України щодо надання письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ДФІ в Хмельницькій області проведено планову ревізію використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Хмельницьким ОЦЗ за період з 01.10.2011 по 01.01.2015, за результатами ревізії складено акт ревізії від 05.05.2015 №04-08/16.

На підставі висновків акту прийнято вимогу "Про усунення порушень виявлених ревізією" від 12.06.2015 №22-04-03-14/3652, відповідно до якої ДФІ в Хмельницькій області вимагає:

1) опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку;

2) розглянути питання щодо притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Для усунення зазначених порушень законодавства Хмельницькому ОЦЗ запропоновано:

- відшкодувати заподіяні збитки в сумі 23607,36 грн., завдані внаслідок покриття видатків орендаря Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за спожиту ним теплову енергію, в іншому випадку стягнути з винних осіб у порядку та розмірах встановлених ст.133-136 Кодексу законів про працю;

- повернути зайво виплачену допомогу по безробіттю яку нараховано внаслідок подання недостовірних даних Нетішинським міським центром зайнятості 14 громадянам на суму 45161,56 грн., Шепетівським міськрайонним центром зайнятості 5 громадянам на суму 3156,84 грн., Полонським районним центром зайнятості 12 громадянам на суму 31168,87 грн.;

- повернути у встановленому порядку незаконно надану дотацію для працевлаштування безробітних Славутським міськрайонним центром зайнятості Товариству з обмеженою відповідальністю "Ювента" на загальну суму 168068,84 грн. та Кам'янець-Подільським міськрайонним центром Кам'янець-Подільського Публічного Акціонерного Товариства "Гіпсовик" на загальну суму 9775,85 грн.;

- повернути зайво компенсовану Хмельницьким міським центром зайнятості оплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування сумі 422,61 грн. Приватному підприємстві "Бізон Плюс";

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Альянс Груп", збитки в сумі 20737,19 грн., завдані внаслідок завищення вартості виконаних будівельних робіт.

Позивач звернувся до суду з цим позовом до Держфінінспекції, у якому просить скасувати вимогу відповідача від 12 червня 2015 року №22-04-03-14/3652 щодо усунення порушень, виявлених ревізією в Хмельницькому обласному центрі зайнятості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що оскаржена вимога прийнята відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що пункти оскарженої вимоги стосуються відшкодування збитків, завданих державі, однак на їх підставі неможливе стягнення вказаних коштів, тоді як, правомірність виставлених ДФІ вимог може оцінюватись лише під час вирішення справи за позовом органів ДФІ до підконтрольного суб'єкта про зобов'язання виконати ті чи інші вимоги контролюючого органу. В цьому випадку суд зобов'язаний перевірити, чи є вимоги ДФІ обґрунтованими та чи вірно встановлений розмір збитків, які підлягають відшкодуванню. В оскарженій постанові суд першої інстанції посилався на правову позицію висвітлену в постановах Верховного Суду України від 07.10.2014 (справа № 21-368а14), від 15.04.2014 (справа №21-40а14), від 13.05.2014 (справа №21-89а14), від 20.05.2014 (справа №21-93а14), від 24.03.2015 (справа №21-100а15), від 09.06.2015 (справа №21-54а15).

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" № 2939-ХІІ від 26.01.1993 (далі - Закон № 2939-ХІІ), (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Таку правову позицію колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України висловила при перегляді аналогічних справ, зокрема, у постановах від 15 квітня 2014 та 20 січня 2015 року (справи №№ 21-40а14, 21-603а14 відповідно).

На підставі наведеного колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, Держфінінспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії Хмельницького обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України. При цьому у своїх вимогах, Держфінінспекція вказує на виявлені збитки, їх розмір та зобов'язання Хмельницькому ОЦЗ вжити заходів щодо повернення цих коштів.

За таких обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницького обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.