Справа № 401/1839/14-а(2-а/401/28/15)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № 401/1839/14-а(2-а/401/28/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради, треті особи - Світловодська Центральна районна лікарня, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Світловодської міської ради, СП ТОВ «Світловодськпобут» про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні місяці 2014 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив визнати нечинними та скасувати:

- Рішення Світловодської міської ради від 23 червня 2009 року №1237 «Про надання дозволу УЖКГ міськвиконкому на передачу в безоплатне тимчасове користування обладнання когенераційної установки, що знаходиться на котельні №3 СП TOB «Світловодськпобут».

- Рішення Світловодської міської ради від 26 жовтня 2010 року № 1776 від 25 жовтня 2011 року №340 та від 27 листопада 2011 року №654 «Про надання дозволу УЖКГ міськвиконкому на продовження терміну дії договору безоплатного тимчасового користування обладнання когенераційної установки, що знаходиться на котельні №3 СП TOB «Світловодськпобут».

- Рішення Світловодської міської ради від 15 лютого 2007 року №563 «Про надання дозволу Світловодській ЦРЛ па передачу в безоплатне користування міні котельні пологового будинку по вул. Леніна. 110 СП ТОВ «Світловодськпобут».

В обґрунтування позову посилається на те, що Світловодською міською радою вказаними рішеннями передано у безоплатне користування ТОВ «Світловодськпобут» комунальне майно, що суперечить інтересам членам міської громади, оскільки витрачені кошти було б доцільніше вкласти у поліпшення благоустрою міста, соціальну сферу, ремонт міських доріг. СП ТОВ «Світловодськпобут» шахрайським способом безоплатно отримало майно комунальної власності для здійснення господарської діяльності. Світловодська міська рада приймаючи оскаржувані рішення про безоплатну передачу майна з комунальної власності суб'єкту господарювання, формою власності якого є приватна, не вказала з якою метою передано майно, яка користь громади, розподілення можливого прибутку від експлуатації. Щодо розбазарювання Світловодською міською радою комунального майна прокуратурою Кіровоградської області відкрито ряд кримінальних проваджень, проводиться досудове розслідування, але повільно, тому виникло питання у порядку адміністративного судочинства оскаржити вказані рішення для їх скасування.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року у задоволені позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав на неї апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову якою задовольнити його вимоги в повному обсязі, посилається на те, що судом першої інстанції були зроблені висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Світловодською міською радою прийняті рішення: від 23 червня 2009 року №1237 «Про надання дозволу УЖКГ міськвиконкому на передачу в безоплатне тимчасове користування обладнання когенераційної установки, що знаходиться на котельні №3 СП TOB «Світловодськпобут»; від 26 жовтня 2010 року №1776, від 25 жовтня 2011 року №340 та від 27 листопада 2011 року №654 «Про надання дозволу УЖКГ міськвиконкому на продовження терміну дії договору безоплатного тимчасове користування обладнання когенераційної установки, що знаходиться на котельні №3 СП ТОВ «Світловодськпобут»; від 15 лютого 2007 року №563 «Про надання дозволу Світловодській ЦРЛ на передачу в безоплатне користування міні котельні пологового будинку по вул. Леніна,110 СП TOB «Світловодськпобут».

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст. 140 Конституції України громадянам України гарантується право на місцеве самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл. селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

Статтею 4 Закону встановлені основні принципи місцевого самоврядування, до яких, зокрема, відносяться: народовладдя: законність; гласність; підзвітність та відповідальність перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб: судовий захист прав місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція підтверджується і змістом окремих рішень Конституційного Суду України, зокрема, рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та рішення № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України. Зі змісту вказаних рішень Конституційного Суду України випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Виходячи із положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Разом з тим, наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача.

Приймаючи оскаржені рішення Світловодська міська рада керувалася положеннями п. 31 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», якою до повноважень міської ради віднесено прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

За таких обставин оскаржені рішення прийняті відповідачем в межах повноважень визначених Законом, як вірно зазначено судом першої інстанції на спростування доводів позивача щодо протиправності прийнятих рішень, останнім не доведено фактів викладених в позовній заяві щодо заволодіння комунальним майном шахрайським способом та використання комунального майна не за цільовим призначенням.

Порушень вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» при прийнятті оскаржених рішень не встановлено.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин, тому судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, про наявність законних підстав для відмови в задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський