Справа № 2а-1450/11/0970
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2015 р. м. Київ К/800/59145/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря Кохан О.С.

представників сторін:

позивача Полатайко С.С.

відповідача Ясінський Т.І.

Генеральної прокуратури України Атаманюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції в Надвірнянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області
на постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року
у справі№2а-1450/11/0970
за позовомВідкритого акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття»
до за участюДержавної податкової інспекції в Надвірнянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області Прокуратури Івано-Франківської області
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Нафтохімік Прикарпаття» (далі по тексту - позивач, ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Надвірнянському районі Івано-Франківської області, правонаступником якої є Державна податкова інспекція в Надвірнянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області) про визнання протиправними дій по відмові у списанні безнадійного податкового боргу, викладеної в листі від 28 березня 2011 року та зобов'язання списати такий борг, нараховані на нього пеню і штрафні санкції.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними дії ДПІ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області щодо відмови списання безнадійного податкового боргу позивача в сумі 93294536 грн., а також штрафних санкцій та пені, нарахованих на дану суму податкового боргу. Зобов'язано ДПІ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області списати безнадійний податковий борг, а також штрафні санкції та пеню, нараховані на дану суму податкового боргу.

Вважаючи рішення суду апеляційної інстанції таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року та залишити в силі постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких у її задоволенні просив відмовити.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» за липень - грудень 2001 року та січень-березень 2002 року ДПІ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області було складено акт від 02 серпня 2002 року № 202, на підставі якого прийняті податкові повідомлення - рішення від 09 серпня 2002 року №/0 та №/0 про визначення позивачу податкового зобов'язання із сплати акцизного збору на дизельне паливо і бензин моторний (з врахуванням штрафних санкцій) на загальну суму 93294536,00 грн.

ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» оскаржило зазначені податкові повідомлення - рішення в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2004 року у справі за № А-1/237-14/10 позов ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2007 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2007 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2007 року скасовано, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2004 року залишено без змін.

В порядку перегляду судового рішення касаційної інстанції за винятковими обставинами, Верховний Суд України постановою від 06 травня 2008 року скасував ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2007 року, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2007 року залишив без змін.

17 березня 2011 року ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» звернулося до ДПІ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області із заявою про списання безнадійного податкового боргу в загальній сумі 93294536,00 грн., що виник у зв'язку з несплатою податкового зобов'язання із сплати акцизного збору, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 09 серпня 2002 року № /0 та № /0.

На дану заяву відповідач надав відповідь листом від 28 березня 2011 року № 1423/10/24-051, в якому вказав на відсутність правових підстав для списання вказаного податкового боргу, мотивуючи відмову тим, що в особових рахунках ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» відсутній податковий борг, відносно якого минув строк позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкові зобов'язання зі сплати акцизного збору, визначене податковими повідомленнями-рішеннями від 09 серпня 2002 року №/0 та №/0 були неузгодженими до моменту розгляду Верховним Судом України справ щодо їх оскарження, а саме до прийняття постанови від 06 травня 2008 року. Відтак, сума податкового боргу стала безнадійною 17 травня 2011 року, по завершенню (спливу) строку позовної давності, який складає 1095 днів та десяти днів (завершення терміну сплати боргу за узгодженим зобов'язанням) із дати прийняття Верховним Судом України остаточного судового рішення - постанови від 06 травня 2008 року.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, Львівський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що перебіг строку позовної давності обчислюється з моменту узгодження податкового зобов'язання, яким є дата набрання судовим рішенням законної сили.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції спірні правовідносини між сторонами врегульовуються нормами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції (далі по тексту - Закон України №2181-ІІІ), який діяв до 31 грудня 2010 року та нормами Податкового кодексу України, який набув чинності 01 січня 2011 року (далі по тексту - ПК України).

Згідно з пунктом 1.2 статті 1 Закону України №2181-ІІІ податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пункт 1.3 названої статті Закону України №2181-ІІІ передбачає, що податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

За змістом приписів підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону України №2181-ІІІ списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції.

Безнадійним, відповідно до положень підпункту «в» підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 зазначеного вище Закону, визнається податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

Підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України №2181-ІІІ визначений строк позовної давності -1095 календарних днів.

Відповідно до положень підпункту 15.2.1 названого пункту граничні строки стягнення податкового боргу - у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Порядок узгодження податкового зобов'язання визначений приписами статті 5 Закону України №2181-ІІІ.

Підпунктом 5.4.2 пункту 5.4 статті 5 названого закону закріплено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини 4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Частиною 1 статті 255 названого Кодексу закріплено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з моменту винесення Львівським апеляційним господарським судом постанови про відмову в задоволенні позову, податкове зобов'язання, визначене податковими повідомленнями - рішеннями, які були предметом оскарження в суді, набуло статусу узгодженого.

Тим часом, у зв'язку з прийняттям Вищим адміністративним судом України рішення, яким постанову Львівського апеляційного господарського суду скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду Івано-Франківської області про задоволення позову, податкове зобов'язання, визначене спірними податковими повідомленнями - рішеннями, втратило статус узгодженого і тільки після винесення Верховним судом України постанови, якою було скасовано ухвалу Вищого адміністративного суду України та залишено в силі постанову Львівського апеляційного господарського суду, податкове зобов'язання стало узгодженим.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що наведені вище положення Закону України №2181-ІІІ не передбачають підстав для зупинення або переривання строку позовної давності, визначеного у підпункті 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 названого Закону для стягнення податкового зобов'язання, колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах такий перебіг розпочинається після спливу 10 днів з моменту винесення Верховним судом України відповідної постанови, тобто з 16 травня 2008 року.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій позивач із заявою про списання безнадійного податкового боргу звернувся до податкового органу 17 березня 2011 року.

Тобто на момент подання відповідної заяви, визначений податковим законодавством строк позовної давності для стягнення податкової заборгованості, ще не сплинув, а тому підстави для його списання у відповідача були відсутні.

Тим часом, як вбачається зі змісту листа відповідача від 28 березня 2011 року №1423/10/24-051, підставою для відмови в задоволенні заяви позивача щодо списання безнадійного податкового боргу зазначено відсутність податкового боргу в особових рахунках ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття», відносно якого минув строк позовної давності.

Відповідно до приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Однак, під час розгляду справи судами не було надано правової оцінку оскаржуваним діям відповідача по відмові у списанні безнадійного податкового боргу, викладеної в листі від 28 березня 2011 року з урахуванням наведених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Також поза увагою судів залишилося питання вчинення відповідачем дій щодо стягнення відповідного податкового боргу та їх результату.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дали передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Згідно частин 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 221, 223, 227, 230, 231, 236, частиною 6 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Надвірнянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області задовольнити частково.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року та постанову львівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року у справі №2а-1450/11/0970 скасувати.

3. Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна