Справа № 825/1198/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1198/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника прокуратури - Горупи С.М.,

представника третьої особи - Руденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Заступника прокурора Чернігівської області до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пассервіс-Люкс» про визнання незаконним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Заступника прокурора Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Чернігівської області звернувся у суд із адміністративним позовом до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, за участю третьої особи - ТОВ «Пассервіс-Люкс», в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 30.03.2015 №76 «Про вартість проїзду у міському пасажирському транспорті».

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення прийняте без порушень встановлених законом вимог, а затверджені ним тарифи на перевезення пасажирів і вартість квитків у міському пасажирському транспорті є економічно обґрунтованими.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що 30 березня 2015 року виконавчим комітетом Чернігівської міської ради прийнято рішення № 76 «Про вартість проїзду у міському пасажирському транспорті», яким встановлено для суб'єктів господарювання (незалежно від форми власності, відомчої підпорядкованості та організаційно-правової форми господарювання), які здійснюють перевезення пасажирів на міських маршрутах загального користування, вартість разового квитка на проїзд у тролейбусі комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради - 2,00 грн, а також граничну вартість разового квитка на проїзд у автобусах, що працюють у звичайному режимі руху та у режимі руху маршрутного таксі, - 3,50 грн.

Не погоджуючись із таким рішення відповідача, заступник прокурора Чернігівської області звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать, зокрема, повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на транспортні послуги.

Статтею 10 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що тарифна політика на автомобільному транспорті має задовольняти підприємницький інтерес, забезпечувати розвиток автомобільного транспорту, стимулювати впровадження новітніх технологій перевезень, застосування сучасних типів транспортних засобів, а також сприяти вирішенню таких завдань: збільшення можливостей суб'єктів господарювання щодо забезпечення потреб споживачів у послугах, залучення інвестицій у розвиток автомобільного транспорту та досягнення сталих економічних умов роботи; стимулювання конкуренції та появи нових суб'єктів господарювання, які належать до автомобільного транспорту; забезпечення балансу між платоспроможним попитом на послуги та обсягом витрат на їх надання; забезпечення стабільності, прозорості та прогнозованості тарифів.

Реалізація єдиної тарифної політики передбачає затверджену центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, методику розрахунку тарифів за видами перевезень.

Відповідно до цієї правової норми та з метою реалізації єдиної тарифної політики у сфері пасажирських автомобільних перевезень наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 17.11.2009 №1175 затверджено Методику розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту (далі - Методика).

Методика є обов'язковою для застосування під час встановлення регульованого тарифу органами виконавчої влади та місцевого самоврядування на послуги пасажирського автомобільного транспорту і носить рекомендаційний характер під час формування вільних тарифів на ці послуги.

Пунктом 2.1 Методики передбачено, що розрахунок тарифів здійснюється відповідно до запланованих на рік (на підставі фактичних) обсягів транспортної роботи, характерних для даного виду перевезень перевізника в регіоні, та кількості перевезених пасажирів з використанням економічно обґрунтованих планових витрат, визначених з урахуванням вимог законодавства, на підставі галузевих норм, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів), прогнозного індексу цін виробників промислової продукції у плановому періоді. До розрахунку тарифу включається плановий прибуток, необхідний для розвитку перевізника і сплати ним податкових зобов'язань.

Згідно пункту 1.6 Методики перегляд рівня тарифів повинен здійснюватись у зв'язку зі зміною умов виробничої діяльності та реалізації послуг, що не залежать від господарської діяльності перевізника, в тому числі в разі зміни вартості палива більш ніж на 10 %.

Отже, тарифи на перевезення пасажирів і вартість квитків у міському пасажирському транспорті повинні бути економічно обґрунтованими і розраховуватись відповідно до встановлених порядку і методики, і можуть переглядатись у зв'язку зі зміною умов виробничої діяльності та реалізації послуг, що не залежать від господарської діяльності перевізника, в тому числі в разі зміни вартості палива більш ніж на 10 %.

Як установлено судом першої інстанції і вбачається із матеріалів справи, протягом перших трьох місяців 2015 року відбулось зростання індексів споживчих цін на паливо та мастила, а саме у січні відповідний індекс становив 100,8%, у лютому - 117,2%, у березні - 127,8%

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що існували об'єктивні чинники, які могли слугувати підставою для перегляду у встановленому порядку базового тарифу на пасажирські перевезення.

Як убачається із матеріалів справи, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем було враховано розрахунки економічно обґрунтованих тарифів на послуги з перевезення пасажирів, які покривають витрати з надання цих послуг та забезпечують технічний розвиток автотранспортних підприємств. Ці розрахунки здійснені місцевими суб'єктами господарської діяльності у сфері надання послуг з перевезення пасажирів на міських автобусних і тролейбусному маршрутах. Із цих документів убачається, що в середньому розраховані перевізниками тарифи значно перевищують розмір тарифу, затверджений спірним рішенням.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість рішення відповідача про підвищення відповідних тарифів, і не вбачає в даному випадку порушення справедливого балансу між інтересами фізичних осіб - користувачів транспортних послуг, юридичних осіб, які надають ці послуги, та цілями, на досягнення яких спрямоване спірне рішення.

Посилання апелянта на деякі конкретні показники, наведені у розрахунках тарифу на послуги з перевезення пасажирів, які, на його думку, призвели до штучного завищення перевізниками тарифу, та на відсутність підтвердження цих розрахунків первинними документами, відхиляються колегією суддів, позаяк не спростовують об'єктивні й загальновідомі обставини щодо зростання цін упродовж 2014 року та початку 2015 року не лише на паливо та мастила, а й на інші товари та послуги, в тому числі запасні частини, ремонт, електроенергію тощо.

Колегія суддів зазначає, що дотримання законної процедури при прийнятті відповідачем рішення від 30.03.2015 №76 «Про вартість проїзду у міському пасажирському транспорті», в тому числі приписів Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» в частині оприлюднення проекту цього регуляторного акту, було предметом розгляду адміністративними судами у справі №750/3232/15 за адміністративним позовом Чернігівської обласної організації політичної партії «Демократичний Альянс» до виконавчого комітету Чернігівської міської ради.

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року в указаній адміністративній справі встановлено факт відсутності порушення відповідачем вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» при прийнятті спірного регуляторного акту, й відмовлено у задоволенні позову Чернігівської обласної організації політичної партії «Демократичний Альянс» про його скасування .

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що тарифи на перевезення пасажирів і вартість квитків у міському пасажирському транспорті, встановлені оскаржуваним рішенням, є економічно обґрунтованими і розраховані відповідно до Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого суду слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254, КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 02 жовтня 2015 року.)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.