Справа № 2а-443/11/0540
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2011-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фунжий О.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року справа № 2а-443/11/0540

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрченко В.П.

суддів Старосуда М.І. , Чебанова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька на постанову Петровського районного суду м. Донецька від 30 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Петровському районі м. Донецька про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити нарахування пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Петровському районі м. Донецька про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити нарахування пенсії. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є громадянином України, з 15 липня 1989 р. отримував пенсію за віком. 15 жовтня 2000 р. він виїхав на постійне проживання в Ізраїль. Перед виїздом за кордон відповідач відповідно до ст. 92 Закону «Про пенсійне забезпечення» виплатив йому пенсію за 6 міс. наперед, після чого виплату пенсії припинив на підставі ст. 49 ч.1 п.2 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 р. положення п. 2 ч.1 ст. 49 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» втратили чинність, як такі, що є неконституційними, а тому позивач 1 грудня 2010 р. звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, але листом від 27 грудня 2010 р. отримав відмову, яку позивач вважає протиправною. З наведених підстав позивач просить суд визнати дії відповідача щодо відмови у відновлені виплати пенсії протиправними та зобовязати відновити виплату йому пенсії за віком з 7 жовтня 2009 р., нарахувавши її розмір у відповідності із діючим на цей час законодавством.

Постановою Петровського районного суду м.Донецька від 30.03.2011 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька у відновленні виплати пенсії за віком позивачу протиправною, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Петровському м. Донецька відновити виплату пенсії за віком згідно ст. 49 ч.2 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, нарахувавши її розмір у відповідності із діючим на час відновлення законодавством.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції змінити шляхом внесення в абзац третій резолютивної частини дату «з 7 жовтня 2009 року».

Відповідач, подаючи апеляційну скаргу, зазначив, що виплата позивачеві пенсії припинена на підставі його заяви та ст. 92 Закону «Про пенсійне забезпечення» в звязку з виїздом на постійне проживання до Ізраїлю. На теперішній час Верховною Радою України не прийняті законодавчі акти, які забезпечують виплату пенсії, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідні договори.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є громадянином України, який з 15 жовтня 2000 р. постійно мешкає в Ізраїлі. З 1989 року позивач отримував пенсію за віком. 22 вересня 2000 р. позивач звернувся до відділу соціального захисту населення Петровського району м. Донецька із заявою про закриття пенсійної справи в звязку з виїздом до Ізраїлю. Рішенням відділу соціального захисту населення Петровського району м. Донецька від 22 вересня 2000 р. позивачеві призначено та виплачено пенсію за 6 міс. наперед, після чого виплату пенсії припинено. У грудні 2010 р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька із заявою про відновлення виплати пенсії, на яку отримав відмову з посиланням на норми ст. 49, 51 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і зазначенням на неврегульованість цього питання національним законодавством.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції, що спірне рішення та дії при відмові в поновленні виплати пенсії відповідача є незаконними з таких підстав.

Згідно ст. 49 ч.1 п.2, 51 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 1 січня 2004 р., виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 р. положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З таких підстав, суд першої інстанції правильно визначив, що після прийняття рішення Конституційним Судом України, законом № 1058 не встановлено підстав для припинення пенсії в разі перебування пенсіонера за кордоном.

На підставі викладеного, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає їх частково обґрунтованими, а судове рішення таким, що підлягає зміні з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для припинення виплати пенсії відповідачем була заява позивача від 22.09.2000 року. (а.с. 41). Жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обовязок або право Пенсійного фонду автоматично здійснювати відновлення пенсії без відповідного волевиявлення пенсіонера. Крім того, з моменту її припинення та до прийняття рішення Конституційним Судом України минув досить тривалий час. Заяву про поновлення пенсії позивач направив лише 01.12.2010 року. Колегія суддів вважає, що саме з 01.12.2010 року підлягає поновленню виплата пенсії позивачу, тобто з моменту звернення з заявою до відповідача.

Так, відповідно до статті 46 Закону № 1058 - нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Тобто, вказаною нормою зазначено випадки, коли сума пенсії була нарахована, але не отримана з вини пенсіонера або пенсійного органу.

В даному спорі, сума пенсії не була нарахована і не могла бути нарахована, оскільки пенсіонер з відповідною заявою до пенсійного органу не звертався.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги відповідача та позивача не спростовують висновків суду першої інстанції. Разом з тим, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині зазначення дати здійснення нарахування та виплати пенсії, тобто з моменту подання заяви 01.12.2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 11, 24, 195, 198, 201, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м.Донецька на постанову Петровського районного суду м.Донецька від 30 березня 2011 року у справі № 2-а-443/11/0540 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Петровського районного суду м.Донецька від 30 березня 2011 року задовольнити частково.

Постанову Петровського районного суду м.Донецька від 30 березня 2011 року у справі № 2-а-443/11/0540 змінити.

Абзац третій резолютивної частини Петровського районного суду м.Донецька від 30 березня 2011 року доповнити: «з 01 грудня 2010 року».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Колегія суддів: