Справа № 822/2412/15
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2412/15

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

30 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

прокурора Ігнатова Р.Г.

представника відповідача Демчук Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокуратури Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора м. Хмельницького до Хмельницької міської ради про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2015 року заступник прокурора м. Хмельницького звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради, в якому просить: визнати дії Хмельницької міської ради протиправними в частині не звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах міста окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації; визнати протиправним рішення сорок восьмої сесії Хмельницької міської ради №14 від 04.03.2015 "Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах міста Хмельницького" в частині не звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах міста окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації; зобов'язати Хмельницьку міську раду вирішити питання щодо звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах (групах) окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації та приведення у відповідність до вимог законодавства України рішення сорок восьмої сесії Хмельницької міської ради №14 від 04.03.2015 "Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах міста Хмельницького" в частині не звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах міста окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 07 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням прокуратура Хмельницької області оскаржила його до суду апеляційної інстанції. В своїй апеляційній скарзі скаржник стверджує, що батьками або особами, що їх замінюють понад 400 вихованців у комунальних дошкільних навчальних закладів міста, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації, в період з вересня 2014 року по травень 2015 року сплачено 279565,37 грн. за харчування зазначеної категорії дітей, що суперечить висновкам суду про звільнення зазначеної пільгової категорії дітей на підставі закону.

Відповідач не скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України щодо надання письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули до суду апеляційної інстанції, а саме: прокурора - на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача - на підтримання рішення суду першої інстанції, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи наступне.

Пунктом 1 рішення сорок восьмої сесії Хмельницької міської ради №14 від 04.03.2015 "Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах міста Хмельницького" встановлено батьківську плату за харчування дітей в розмірі 60% від вартості харчування на день.

На думку позивача зазначене рішення є незаконним і підлягає скасуванню, так як воно обмежує гарантовані законом права певної категорії дітей, які потребують особливого захисту з боку держави, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства про охорону дитинства, зокрема статті 33 Закону України "Про дошкільну освіту", що і спонукало зверненню з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведено, що при прийнятті на сорок восьмій сесії Хмельницької міської ради спірного рішення №14 від 04.03.2015 "Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах міста Хмельницького" відповідач діяв протиправно, всупереч діючого законодавства. Натомість відповідач довів, що звільнення від сплати за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації прямо встановлюється діючими нормами законодавства, відтак визначення звільнення від плати за харчування було б дублюванням Конституції України та Законів України з боку Хмельницької міської ради.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних міркувань.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Відповідно до пункту 6 статті 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація медичного обслуговування та харчування у закладах освіти, культури, фізкультури і спорту, оздоровчих закладах, які належать територіальним громадам або передані їм.

У відповідності до частини 2 статті 35 Закону України "Про дошкільну освіту" організація та відповідальність за харчування дітей у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах покладаються на Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, районні державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані дошкільні навчальні заклади, органи місцевого самоврядування, а також на керівників дошкільних навчальних закладів.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про дошкільну освіту" держава забезпечує соціальний захист, підтримку дітей дошкільного віку, особливо дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації, а також дітей із малозабезпечених та багатодітних сімей.

Дітям, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації, гарантовано право на відвідування державних і комунальних дошкільних навчальних закладів з гнучким режимом роботи та їх утримання у цих закладах за рахунок держави. Направлення дітей до дошкільного навчального закладу (ясел-садка) компенсуючого типу здійснює відповідна психолого-медико-педагогічна консультація, діяльність якої регламентується Положенням про психолого-медико-педагогічну консультацію, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

За приписами частини 6 статті 35 Закону України "Про дошкільну освіту" порядок встановлення плати за харчування дитини у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі визначається Кабінетом Міністрів України.

Положеннями пункту 1 Постанови № 1243 від 26.08.2002 "Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернативних навчальних закладів", унормовано, що плата не справляється за харчування дітей у санаторних дошкільних навчальних закладах (групах) для дітей з малими і затухаючими формами туберкульозу, спеціальних дошкільних навчальних закладах (групах) для дітей, які потребують корекції фізичного або розумового розвитку.

Розміри плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернативних навчальних закладах усіх типів та умови звільнення від плати або зменшення розміру плати визначено відповідним Порядком затвердженим Наказом Міністерства освіти і науки України № 667 від 21.11.2002.

Пунктами 2.2, 2.6 вказаного Порядку передбачено, що розмір плати за поданням дошкільного навчального закладу встановлюють місцеві органи виконавчої влади, один раз на рік з урахуванням матеріального стану сім'ї та режиму роботи закладу; плата з батьків не справляється за харчування дітей у спеціальних дошкільних навчальних закладах (групах) для дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, в інших випадках, передбачених законодавством України.

Аналіз наведених норми законодавства, дає права дійти висновку, що нормами законодавства прямо встановлюється звільнення від сплати за харчування такої категорії дітей, як дітей у спеціальних дошкільних навчальних закладах (групах) для дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішення Хмельницької міської ради №14 від 04.03.2015 "Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах міста Хмельницького" встановлює батьківську плату за харчування в розмірі 60% від вартості харчування на день для дітей, які не звільняються від оплати.

Стосовно вимог прокурора про визнання дій Хмельницької міської ради протиправними в частині не звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах міста окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації, суд апеляційної інстанції вважає їх необгрунтованими і як наслідок такими, що не підлягають задоволенню.

Діти, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації звільнені від оплати за харчування на підставі статті 33 Закону України "Про дошкільну освіту".

Отже законодавець в статті 33 Закону України "Про дошкільну освіту" закріпив право дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації на безкоштовне харчування.

Зі змісту спірного рішення випливає, останнім встановлено батьківську плату за харчування в розмірі 60% від вартості харчування на день для дітей, які не звільняються від оплати.

Варто зазначити, що під терміном дія розуміється здійснення суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків, чи то в межах наданих законодавством повноважень, чи то всупереч таких повноважень, натомість Хмельницькою міською радою не здійснювалось дій які свідчили б про не звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах міста окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації, суд апеляційної інстанції.

Стосовно вимог про зобов'язання Хмельницької міської ради вирішити питання щодо звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах (групах) окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації та приведення у відповідність до вимог законодавства України рішення сорок восьмої сесії Хмельницької міської ради №14 від 04.03.2015 "Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах міста Хмельницького" в частині не звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах міста окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Приписами статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які підписуються головою.

Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни зазначено, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що рішення сорок восьмої сесії Хмельницької міської ради №14 від 04.03.2015 "Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах міста Хмельницького" прийняте в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, відтак вимога позивача про зобов'язання Хмельницької міської ради вирішити питання щодо звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах (групах) окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації та приведення у відповідність до вимог законодавства України рішення сорок восьмої сесії Хмельницької міської ради №14 від 04.03.2015 "Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах міста Хмельницького" не підлягає задоволенню. Крім того, як зазначалось вище обов'язок звільнення від плати за харчування в дошкільних навчальних закладах міста окремої категорії батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації, встановлений нормою Закону України "Про дошкільеу освіту".

Що стосується доводів скаржника про те, що батьками або особами, що їх замінюють понад 400 вихованців у комунальних дошкільних навчальних закладів міста, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації, в період з вересня 2014 року по травень 2015 року сплачено 279565,37 грн. за харчування зазначеної категорії дітей, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про дошкільну освіту" органи місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти в межах їх компетенції: забезпечують реалізацію державної політики у сфері дошкільної освіти на відповідній території; контролюють додержання вимог законів та інших нормативно-правових актів у сфері дошкільної освіти; забезпечують соціальний захист, охорону життя, здоров'я та захист учасників навчально-виховного процесу та обслуговуючого персоналу в дошкільному навчальному закладі.

Наведеною нормою регламентується обов'язок органів місцевого самоврядування здійснювати контроль додержання вимог законів та інших нормативно-правових актів у сфері дошкільної освіти в тому числі і щодо справляння плати за харчування.

Водночас виходячи зі змісту позовних вимог та положень частини 2 статті 11 КАС України, в силу якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, випливає, що питання бездіяльності відповідача в сфері контролю за додержання вимог законів та інших нормативно-правових актів управлінням освіти у сфері дошкільної освіти не є предметом розгляду.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приписами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що відповідач, у відповідності до вимог частини 2 статті 71 КАС України, довів правомірність своїх дій та прийнятого ним рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року по справі № 822/2412/15 відповідає вимогам статті 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог скаржника - позивача у справі.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів суду апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу прокуратури Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Курко О. П.

Сапальова Т.В.