Справа № 2а-5906/10/2570
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2010-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 р. № 2а-5906/10/2570
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., при секретарі Грузновій О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у м. Чернігові
провизнання нечинним податкових повідомлення-рішення
за участю представників сторін:
позивача від позивача від відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, довіреність № 1 від 09.12.2010 року ОСОБА_3, довіреність № 4920/9/10-010 від 13.05.2010 року ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2010 року до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Чернігові, в якому позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення № /2 від 19.11.2010 року, № /2 від 19.11.2010 року та зобовязати відповідача врахувати всі витрати, що відносяться до валових витрат приватного підприємця на загальній систему оподаткування, згідно законодавства України та зменшити податок з доходів фізичних осіб у період з 01.10.2008 року по 31.03.2010 року на 1555 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що при перевірці відповідачем не були враховані всі витрати, які відносяться до валових витрат приватного підприємця на загальній системі оподаткування згідно законодавства України, а віднесена лише сума закупівлі товару, а тому виводи відповідача є необґрунтованими і свідомо неправильними, а податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає чинному законодавству.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав повністю та пояснив, що позивач зі скаргою на постачальників, які відмовили в наданні податкової накладної не звертався, крім того при проведенні перевірки позивачем не надано документального підтвердження факту отримання податкових накладних у тому періоді коли відобразив їх у складі податкового кредиту звітного періоду, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 09.12.2010 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 14.12.2010 року, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 11.07.2007 року та перебуває на обліку в державній податковій інспекції у м. Чернігові як платник податків.

На підставі направлення № 2224 від 10.06.2010 року та у відповідності до ст11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» співробітниками державної податкової інспекції у м. Чернігові проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.10.2008 року по 31.03.2010 року, про що складено акт перевірки № 852/17-219/НОМЕР_1 від 23.06.2010 року.

В ході перевірки позивача було встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 несвоєчасно подано декларацію про доходи за 2009 рік; занижено оподатковуваний дохід за 2009 рік на 730 грн. та занижено податок на додану вартість в сумі 3326 грн., що встановлено як порушення п.п. «б» п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.п.7.2.6 п.7.2; п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п. 7.4; п.п7.5. п.7.5 та п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

На підставі акту перевірки № 852/17-219/НОМЕР_1 від 23.06.2010 року державною податковою інспекцією у м. Чернігові винесені податкові повідомлення-рішення від 08.07.2010 року № /0 та від 08.07.2010 року № /0, яким позивачу донараховано податкового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 4989 грн., де основний платіж становить 3326 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1663 грн. та донараховано податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 109,50 грн.

За результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, рішенням податкового органу за № 11528/Ш/25-008 від 08.09.2010 року скаргу позивача було залишено без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення № /0 від 08.07.2010 року без змін та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.07.2010 року № /0 в частині 507 грн. нарахованого податку на додану вартість і 253 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Враховуючи розгляд первинної скарги відповідачем прийняті нові податкові повідомлення рішення від 09.09.2010 року за № /1, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 190 грн. та від 09.09.2010 року № /1, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 4229 грн., де 2819 грн. становить основний платіж та 1410 грн. штрафні (фінансові) санкції.

16.09.2010 року позивачем до державної податкової адміністрації України в Чернігівській області подана повторна скарга на податкове повідомлення-рішення від 08.07.2010 року № /0.

За результатом розгляду повторної скарги ДПА України в Чернігівській області за № 311/Ш/25-020 від 11.11.2010 року винесено рішення, яким податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові від 09.09.2010 року № /1 про визначення податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 109,50 грн. та від 09.09.2010 року № /1 про визначення податкового зобовязання по ПДВ всього в сумі 4229 грн. залишені без змін та рішення ДПІ у м. Чернігові № 11528/Ш/25-008 від 07.09.2010 року про результати розгляду первинних скарг, а скарги без номера та дати ФОП ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Згідно ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" до складу витрат підприємця належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємства".

Відповідно додатку № 7 до Інструкції про прибутковий податок з громадян фізична особа-субєкт підприємницької діяльності не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обов'язку вести бухгалтерський облік. Положення ст.5 наведеного Закону застосовується в частині підтвердження первиними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку ст.5), за результатами або за участю яких у звітному періоді безпосередньо отриманий дохід. До декларації про доходи, одержані за звітний період, включаються тільки прямі валові витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-який формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально.

Як встановлено з матеріалів справи, під час перевірки у вересні 2009 року відповідно до банківських виписок по поточному рахунку №023/980, відкритому у Філії ВАТ "Укрексімбанк" (МФО 353649), СГ ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 (ідентиф.номер НОМЕР_2) перераховано грошові кошти в загальній сумі 730,00 грн. (без ПДВ) за отримані маркетингові послуги.

На підтвердження отриманих від ФОП ОСОБА_2 маркетингових послуг СГ ОСОБА_1 договору на надання послуг, актів виконаних робіт та інших документів не надано.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для підтвердження включення витрат на маркетинг до складу валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", зокрема: документи, що підтверджують факт отримання маркетингових послуг від іншої особи; документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.

Отже, суд погоджується з висновком відповідача про порушення ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", та завищення валових витрат за 2009 рік на 730,00 грн.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду включав суми податку на додану вартість по податковим накладеним, що виписані в наступних податкових перодах: у листопаді 2008 року-податкова накладна № 3035 від 31.10.2008 року ДП «Капро-Чернігів» ТОВ «Комплект», сума ПДВ-147,33 грн., у лютому 2009 року-податкові накладні від 26.01.2009 року № 000000135 та від 29.01.2009 року № 000000210 ТОВ «СБІ» за на загальну суму ПДВ 2522,35 грн., у травні 2009 року-податкова накладна від 30.12.2008 року № НОМЕР_3 «Капро-Чернігів» ТОВ «Комплект», сума ПДВ-150,26 грн.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Враховуючи те, що позивач не звертався до ДПІ у м. Чернігові зі скаргою на постачальників (які відмовили в наданні податкової накладної) яка є законною підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду, не надав документального підтвердження факту отримання вищевказаних податкових накладених в тому періоді коли відобразив їх у складі податкового звітного періоду, суд вважає, що позивачем в порушення п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» завищено суму податкового кредиту з ПДВ за перевіряємий період на суму 2819 грн.

Приписами ч.3 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку про правомірність спірних податкових повідомлень-рішень 09.09.2010 року № /1 про визначення податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 109,50 грн. та від 09.09.2010 року № /1 яким визначено податкове зобовязання по ПДВ всього в сумі 4229 грн.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, на думку суду, надано всі необхідні докази правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та прийняття їх в межах, що передбачені законами України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Чернігові про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення № /2 від 19.11.2010 року, № /2 від 19.11.2010 року та зобовязання відповідача врахувати всі витрати, що відносяться до валових витрат приватного підприємця на загальній систему оподаткування, згідно законодавства України та зменшити податок з доходів фізичних осіб у період з 01.10.2008 року по 31.03.2010 року на 1555 грн., задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163, 156 КАС України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя підпис ОСОБА_4