Справа № 757/18999/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на постанову Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська ( далі - відповідач ) про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, поновити її виплату з 07.10.2009 р. та виплатити недоотриману пенсію як особі, що проживає за межами України в Ізраїлі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 р. по 09.11.2014 р. було залишено без розгляду.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року адміністративний позов в іншій частині позовних вимог було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у січні 1999 року позивачу було призначено пенсію, яку він отримував в УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська.

05.11.2000 р. позивач виїхав до країни Ізраїль на постійне місце проживання, де проживає по теперішній час.

10.11.2014 р. позивач звернувся до ПФУ та до УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про поновлення та виплату пенсії за віком.

31.12.2014 р. та 02.02.2015 р. ПФУ та до УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська листами повідомили позивача про відмову в задоволенні його вимог.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що викладені в позовній заяві доводи позивача про поновлення та виплату пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», є обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення» ( далі - Закон № 1788-XII ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058-IV ), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1 ( далі - Постанова № 22-1 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У рішенні від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009 Конституційним Судом України було встановлено, що громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання до інших держав, мають рівні права з іншими громадянами України на пенсійне забезпечення.

У ч. 1 ст. 44 Закону закріплено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п. 1.5 Постанови № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Згідно з п. 2.9, 2.16, 2.22, 2.23 Постанови № 22-1, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім'ї, а також рішення суду.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що громадяни України, які постійно проживають на території іншої держави та до виїзду отримували пенсію в Україні, мають право на поновлення виплати такої пенсії.

Водночас, законодавством регламентовано, що заява про поновлення виплати пенсії (нарахування чи перерахунок) має бути подана або особисто пенсіонером, або його законним представником чи представником за довіреністю і до такої заяви додається паспорт заявника та документ, підтверджуючий повноваження його представника (у разі звернення із заявою через представника).

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що у січні 1999 року позивача було поставлено на облік в УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська та призначено йому відповідну пенсію, яку він отримував до листопада 2000 року.

05.11.2000 р. ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до Країни Ізраїль, після чого здійснення пенсійних виплат йому було припинено.

10.11.2014 р. позивач звернувся до ПФУ та до УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про поновлення йому виплати пенсії на підставі рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 р. № 25-пр/2009, додавши до заяви копії свого закордонного паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду / а.с. 7 /.

При цьому, термін дії закордонного паспорта ОСОБА_2 закінчився 28.09.2010 р. / а.с. 5 /.

02.02.2015 р. листом № К2077-14 ПФУ повідомило ОСОБА_2 про відмову в задоволенні його вимог у зв'язку з тим, що заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто з пред'явленням паспорту або іншого документу, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік, а також про те, що у нього відсутнє право на одержання пенсії в Україні / а.с. 8 /.

31.12.2014 р. листом № К63-1/14 УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська повідомило позивача про відсутність правових підстав для задоволення його вимог / а.с. 9 /.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при зверненні до ПФУ та до УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою від 10.11.2014 не було дотримано вимоги п. 1.5 Постанови № 22-1 щодо порядку звернення пенсіонера до органів ПФУ із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, яким передбачено або особисте подання такої заяви, або через уповноваженого представника, і такі обставини стали однією з підстав для відмови ПФУ у задоволенні вимог ОСОБА_2 щодо нарахування йому пенсії, виплату якої було припинено / а.с. 8 /.

Більш того, апеляційний суд відзначає, що на момент звернення позивача із цією заявою до ПФУ та до УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська, тобто 10.11.2014 р., термін дії його закордонного паспорта громадянина України закінчився (був дійсним до 28.09.2010 р. / а.с. 5 /), будь-яких належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів про отримання позивачем нового паспорту як і взагалі підтвердження того, що станом на 10.11.2014 р. позивач був громадянином України та мав статус особи, що постійно проживає в Ізраїлі, у матеріалах справи не міститься, а рішення суду, у відповідності до вимог ст. 159 КАС України, має бути законним і обґрунтованим, тож, у жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що у своєму адміністративному позові ОСОБА_2 просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії, поновити її виплату та виплатити недоотримані суми, однак, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення таких позовних вимог.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку судом першої інстанції було неповно встановлені обставини справи та порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська задовольнити, постанову Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.