Справа № 826/11167/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м. Київ К/800/59656/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.
Горбатюка С.А.,
Леонтович К.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою Дочірнього підприємства "Край Проперті" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за позовом Дочірнього підприємства "Край Проперті" до Державної екологічної інспекції м. Києва про визнання протиправним та скасування припису,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року Дочірнього підприємства "Край Проперті" (далі - ДП "Край Проперті") звернувся до суду із позовом до Державної екологічної інспекції м. Києва про визнання протиправним та скасування припису Державної екологічної інспекції у м. Києві від 30 травня 2014 року №05/467п.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року, в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДП "Край Проперті", посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, в період з 14 травня 2014 року по 30 травня 2014 року відповідачем проведено планову перевірку дотримання ДП «Край Проперті» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт №05/1073а, в якому зазначено, що в процесі господарської діяльності позивача утворюються відходи, а саме - відпрацьовані люмінесцентні лампи; фракція білково-жирова вод стічних, яка утворюється в процесі очищення стічних господарських побутових вод за допомогою жироуловлювачів; тверді побутові відходи та інші відходи.

Однак, не зважаючи на здійснення певних операцій в сфері поводження з відходами, ДП «Край Проперті» не проведено інвентаризацію джерел утворення відходів; не здійснюється первинний облік відходів, що утворюються та зберігаються, а також не подається статистична звітність щодо поводження з відходами; не облаштовано місце для тимчасового складування та зберігання відпрацьованих люмінесцентних ламп до моменту їх передачі.

Відповідачем встановлено порушення позивачем ст.ст.1, 5, 17, 26, 32, 33, 34 Закону України «Про відходи», ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року №1218, постанови Кабінету Міністрів від 31 серпня 1998 року №1360, постанови Кабінету Міністрів від 01 листопада 1999 року №2034, п.5 Порядку проведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 01 листопада 1999 року №2034, наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 07 липня 2008 року №342, ДСанПіН 2.2.7.029-99 «Гігієнічні вимоги щодо поводження з промисловими відходами та визначення їх класу небезпеки для здоров'я населення».

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, відповідачем видано припис від 30 травня 2014 року №05/467п, відповідно до якого позивачу приписано: видати наказ по підприємству про відповідальних посадових осіб за виконання даного припису, а також розробити план організаційно-технічних заходів з усунення виявлених недоліків, їх копії надати до Державної екологічної інспекції у м.Києві; провести інвентаризацію джерел утворення та видів відходів за адресою: м.Київ, пр-кт Академіка Глушкова, 13.

На підставі інвентаризації джерел утворення відходів провести розрахунок показника загального утворення відходів (далі - Пзув). У разі, якщо Пзув перевищує граничне значення, що дорівнює 1000 умовних одиниць та/або показник загального обсягу оброблення чи утилізації відходів більше 100 тонн на рік, заповнити реєстрові карти об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів і подати їх на затвердження КМДА, а також отримати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами. У випадку, якщо Пзув не перевищує граничне значення і є меншим 1000 умовних одиниць, подати декларацію про утворення відходів. Копії вищезазначених документів надати до Державної екологічної інспекції у м.Києві; подавати статистичну звітність, щодо поводження з відходами; вести за встановленими нормами, первинний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються чи утилізуються за формою №1-Вт; визначити та погодити склад і властивості відходів, що утворюються, ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища; розробити план організації роботи у сфері поводження з відходами; облаштувати місце для тимчасового складування та зберігання відпрацьованих люмінесцентних ламп до моменту передачі їх іншим споживачам у відповідності до вимог ДСанПіН 2.2.7.029-99.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, зазначив, що при ухваленні оскаржуваного припису відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому судами звернуто увагу, що саме на позивача, відповідно до укладених ним господарських договорів, покладено обов'язок збирання твердих побутових відходів (далі - ТПВ), забезпечення експлуатації інженерних та інших систем об'єкта оренди, а тому саме ДП «Край Проперті» фактично проводиться діяльність по збиранню відходів, а отже позивач є суб'єктом господарювання у сфері поводження з відходами, що зумовлює його відповідальність у випадку порушення законодавства про відходи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відходи» відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; збирання відходів - діяльність, пов'язана з вилученням, накопиченням і розміщенням відходів у спеціально відведених місцях чи об'єктах, включаючи сортування відходів з метою подальшої утилізації чи видалення; зберігання відходів - тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об'єктах (до їх утилізації чи видалення); видалення відходів - здійснення операцій з відходами, що не призводять до їх утилізації.

Частиною 1 статті 17 Закону передбачено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані:

а) запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів;

б) забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб'єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію;

в) визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також за погодженням із спеціально уповноваженими органами виконавчої влади у сфері поводження з відходами ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища та здоров'я людини;

г) на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку;

д) забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки;

е) брати участь у будівництві об'єктів поводження з відходами;

є) здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обгрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації;

ж) не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки;

з) не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах;

и) здійснювати контроль за станом місць чи об'єктів розміщення власних відходів;

і) своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів;

ї) надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, спеціально уповноваженим органам виконавчої влади у сфері поводження з відходами інформацію про відходи та пов'язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи;

й) призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами;

к) забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами;

л) відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України;

м) забезпечувати професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами;

н) мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або на право провадження діяльності, пов'язаної із збиранням і заготівлею окремих видів відходів як вторинної сировини, і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів;

о) мати погоджений із спеціально уповноваженими органами виконавчої влади план дій на випадок виникнення надзвичайної ситуації, пов'язаної з поводженням з небезпечними відходами;

п) передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари;

р) при плануванні будівництва або реконструкції об'єкта поводження з відходами мати дозвіл на будівництво або реконструкцію такого об'єкта відповідно до законодавства про містобудування;

с) мати дозвіл на експлуатацію об'єкта поводження з небезпечними відходами;

т) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про відходи», зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов'язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з державною санітарно-епідеміологічною службою України.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання.

Правила розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, у тому числі небезпечних, на території України врегульовано Порядком розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 року № 1218.

Відповідно до пункту 2 Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, ліміт на утворення відходів - це максимальний обсяг відходів, на який у суб'єкта права власності на відходи є документально підтверджений дозвіл на передачу їх іншому власнику (на розміщення, утилізацію, знешкодження тощо) або на утилізацію чи розміщення на своїй території.

Пунктами 10, 11 Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів передбачено, що місцеві державні адміністрації за погодженням з органами Мінекоресурсів на місцях до 1 лютого поточного року визначають перелік власників відходів, яким необхідно одержати на утворення та розміщення відходів на наступний рік (крім власників, які звільняються від одержання таких лімітів).

Органи Мінекоресурсів на місцях до 1 березня поточного року надсилають на адреси власників відходів повідомлення про необхідність подання на погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів на наступний рік.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що отримання дозволу на розміщення відходів та затвердження лімітів на утворення і розміщення відходів не є обов'язковими для всіх без виключення суб'єктів господарювання, їх наданню передує обов'язок, як місцевих державних адміністрацій, так і органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища України вчинити певні дії - обов'язкове надсилання органами на адреси власників відходів повідомлень про необхідність подання на погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів на наступний рік.

Водночас, ухвалюючи рішення про правомірність оскаржуваного припису від 30.05.2014 року №05/467п, суд першої інстанції зазначив, що підприємство не включено до реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів та дійшов висновку, що неподання позивачем звітних даних про відходи для включення до зазначених вище реєстрів не звільняє від відповідальності за порушення.

Водночас, судом не з'ясовано, чи направлялось до ДП «Край Проперті» письмового повідомлення про необхідність подання та погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів органами Мінекоресурсів.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Крамар Рісайклінг» забезпечує вивезення твердих побутових відходів з території позивача за договором №03/13 від 30 квітня 2013 року (а.с.40), а ТОВ «Демікон» здійснює заміну люмінесцентних ламп, які знаходяться у позивача на підставі договору №2783 від 14.01.2014 року, відпрацьовані люмінесцентні лампи утворюються саме за результатами діяльності ТОВ «Демікон» та утилізують ся ним (а.с.45).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судами зазначено, що відповідно змісту до зазначених вище договорів, позивач самостійно доставляє виконавцю цілі, розсортовані за розмірами та типами в заводській упаковці відпрацьовані люмінесцентні лампи, тобто виконує перевезення та сортування відходів.

Відповідно до пункту 8 Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 № 1218 (далі - Порядок № 1218) власники відходів, для яких платежі за розміщення відходів усіх класів небезпеки не перевищують 10 гривень на рік, власники тільки побутових відходів, що уклали договори на розміщення відходів з підприємствами комунального господарства, та власники відходів як вторинної сировини, які провадять статутну діяльність із збирання і заготівлі таких відходів, звільняються від одержання лімітів на утворення та розміщення відходів.

Отже, з аналізу вказаних норм колегія суддів приходить до висновку, що суб'єктами господарської діяльності у сфері поводження з відходами є підприємства, організації та установи, діяльність яких пов'язана з виробництвом або розміщенням відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах; обсяги відходів, які передані на договірних засадах іншим суб'єктам господарської діяльності, вже не є власністю суб'єкта господарювання.

А оскільки позивачем надавались перевіряючим договори, укладені з суб'єктами господарської діяльності у сфері поводження з відходами, на вивіз побутових відходів та послуг прийому відпрацьованих люмінесцентних ламп, залишилось нез'ясованим питання, на підставі чого і з урахуванням яких обставин і доказів зроблено висновок, що позивач є суб'єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами і чи входить в його обов'язок отримання ним дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, про що зазначено в оскаржуваному приписі (а.с.35).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, основним видом діяльності позивача є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна.

В той же час, колегія суддів вважає, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що ДП «Край Проперті» вчиняє дії, які спрямовані на перевезення, сортування, зберігання, та видалення відходів, тобто виконує операції поводження з відходами, та відповідно є суб'єктом у сфері поводження з відходами є передчасним, оскільки судами на зазначено у процесі якої господарської діяльності позивача, окрім побутових відходів, утворюються відходи як вторинна сировина, не з'ясовано, в результаті якої діяльності позивача в процесі передачі ним в оренду власного чи орендованого нерухомого майна виникають тверді побутові відходи та відпрацьовані люмінесцентних ламп.

Також слід звернути увагу на те, що відповідно до ст. 33 Закону України "Про відходи" зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). На кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів. Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що розміщення відходів включає в себе їх зберігання та захоронення. При цьому, зберігання здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання; захоронення відходів - це остаточне розміщення відходів при їх видаленні у спеціально відведених місцях чи на об'єктах.

Водночас, ухвалюючи рішення, судами першої та апеляційної інстанції не зазначено, чи має позивач спеціально відведені місця для розміщення відходів (люмінесцентних лам, твердих побутових відходів) та чи є контейнери для ТПВ спеціально відведеними місцями для зберігання відходів з урахуванням існуючої в матеріалах справи довідки №20/02/05/14 від 20.05.2014 року щодо відсутності у ДП «Край Проперті» на момент здійснення планової перевірки відповідачем люмінесцентних ламп на тимчасовому зберіганні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій передчасно прийшли до висновку про відмову в задоволені позову.

Враховуючи викладене, судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, що є порушенням статей 159, 195 КАС України.

При встановленні наведених фактів судами першої та апеляційної інстанцій порушені норми матеріального та процесуального права, які призвели до прийняття необґрунтованого судового рішення і не можуть бути перевірені та усунуті судом касаційної інстанції.

За встановленим частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України правилом, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки для вирішення цього спору необхідно встановлювати нові обставини, чого відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України не може робити суд касаційної інстанції, справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Край Проперті" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: