Справа № 0310/3358/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/8175/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.
Горбатюка С.А.,
Леонтович К.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 26 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року у справі № 0310/3358/12 за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області про виплату коштів, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області про визнання відмови відповідача щодо виплати йому грошової допомоги у розмірі десяти пенсій станом на день призначення неправомірною та зобов'язання нарахувати таку, посилаючись на те, що у нього достатньо спеціального трудового стажу для призначення йому пенсії за вислугою років та отримання відповідної грошової допомоги, однак УПФ безпідставно відмовилось виплачувати таку у зв'язку із не врахуванням до страхового стажу роботи на виборній посаді.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 26 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, позов задоволено: визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області у виплаті ОСОБА_4 грошової допомоги в порядку п.71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову допомогу в порядку п.71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день її призначення.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що час роботи позивача на виборній посаді зараховується в трудовий стаж по тій спеціальності, по якій такий працював до обрання на таку виборну посаду, а отже у нього наявний достатній стаж роботи для отримання належної йому грошової допомоги.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з даними пенсійного посвідчення ОСОБА_4 призначено пенсію за віком довічно.

З листа управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі від 19.10.2012 року вбачається, що позивачу відмовлено у призначенні і виплаті допомоги з тих підстав, що постановою КМ України від 04.11.1993 року №909 посада голови виконкому сільської ради не віднесена до переліку посад, які дають право на таку допомогу.

З довідки відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області вбачається, що ОСОБА_4 працював з 16.08.1974 року по 14.08.1976 року учителем української мови та літератури Крушинецької восьмирічної школи, з 15.08.1976 року по 25.06.1977 року учителем української мови та літератури Яснівської восьмирічної школи, з 01.09.1983 року по даний час директором Машівської середньої школи.

З трудової книжки позивача вбачається, що з 24.06.1977 року по 29.09.1983 року він працював на посаді голови виконкому Машівської сільської ради. З 01.09.1983 року призначений на посаду директора та вчителя української мови і літератури Машівської середньої школи.

Таким чином, стаж позивача як педагогічного працівника був перерваний у зв'язку із обранням його на виборну посаду голови виконкому Машівської сільської Ради і продовжився після звільнення з цієї посади.

Згідно пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, роботі позивача на виборній посаді передувала його зайнятість на посаді вчителя української мови та літератури з 24.06.1977 року по 29.09.1983 року, з 15.08.1976 року по 25.06.1977 року - учителя української мови та літератури Яснівської восьмирічної школи, з 01.09.1983 року по даний час - директора Машівської середньої школи.

До Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, включено, зокрема, такі заклади освіти, як дитячі клініки, поліклініки, лікарні, санаторії, диспансери, будинки дитини, дитячі відділення в лікарнях, санаторіях, диспансерах і установах для виконання покарань, та відповідні їм посади - учителі, вихователі, логопеди, сурдопедагоги, тифлопедагоги.

Разом з тим, зазначений Перелік дійсно не містить посилання на виборні посади в органах місцевого самоврядування, стаж роботи у яких має бути врахований для призначення пенсії за вислугу років.

Однак, з метою забезпечення охорони трудових прав осіб, які займають виборні посади, законодавець дане питання врегулював у спеціальному законодавстві, що регламентує діяльність органу місцевого самоврядування.

У пункті 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, статтею 42 Закону Верховної Ради УРСР від 13.12.1979 року № 5439-IX "Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР "Про селищну Раду депутатів трудящих Української РСР"", чинного у період зайняття позивачем на виборній посаді -голови виконкому Машівської сільської ради у та який втратив чинність згідно з Постановою Верховної Ради Української РСР від 08.12.1990 року №534-ХІІ, було визначено, що виконавчим і розпорядчим органом селищної Ради народних депутатів є виконавчий комітет, який обирається нею з числа депутатів у складі: голови, заступника голови, секретаря і 2 - 6 членів виконавчого комітету. Кількісний склад виконавчого комітету селищної Ради встановлюється селищною Радою.

Отже, голова та секретар виконавчого комітету селищної Ради народних депутатів до 08.12.1990 року обирався з числа депутатів даної ради.

Відповідно до ч.3 ст.88 цього ж Закону, час роботи депутата на виборній посаді в органі Ради зараховується до трудового стажу за тією спеціальністю, за якою депутат працював до обрання на виборну посаду в органі Ради.

Крім цього, Закон України «Про статус депутатів місцевих Рад народних депутатів» від 04.02.1994 року також передбачав, що час роботи депутата на виборній посаді у Раді зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в Раді. За депутатом зберігаються усі права і пільги, якими користуються працівники відповідного підприємства, установи, організації.

Аналогічне положення також містить й Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року №93-ІV у пункті 4 статті 33, в якому зазначено, що час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в раді.

Таким чином, оскільки позивач до обрання на виборну посаду голови виконкому селищної ради працював на посаді вихователя української мови та літератури восьмирічної школи, яка передбачена Переліком №909 від 04.11.1993 року, тому період його роботи на виборній посаді голови виконкому селищної Ради з 24.06.1977 року по 29.09.1983 року підлягає зарахуванню до спеціального (педагогічного) стажу роботи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні питання про наявність потрібного страхового стажу та права на грошову допомогу позивача застосуванню підлягають положення п. 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.ст.42, 88 Закону Верховної Ради УРСР від 13.12.1979 року № 5439-IX "Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР "Про селищну Раду депутатів трудящих Української РСР"", а не вказані постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг та повністю не охоплюють встановлених законом прав.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відмова відповідача в призначенні позивачу грошової допомоги, передбаченої п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є неправомірною, оскільки стаж роботи позивача на виборній посаді голови виконавчого комітету селищної ради необхідно зараховувати до спеціального пільгового стажу, тому позивач має достатньо страхового стажу на таких посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, та який визначає право позивача на отримання грошової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 26 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України, у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: