Справа № 22-а-22088/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО листопада 2011 року м.Київ

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у

складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області на рішення Макарівського районного суду Київської області від 31 січня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Макарівському районі Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

встановила:

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, стягнути з відповідача на його користь невиплаченої державної соціальної підтримки у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період 2006-2008 роки в сумі 4471,20 грн., за 2009-2010 роки з подальшою виплатою на весь період чинності згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно уточнюючих позовних вимог, просив стягнути недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «дітям вій^^за період з 01.01.2006 року по 31.12.2010 року з подальшою виплатою згідно Закону.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31 січня 2011 року позов задоволено частково. Визнано відмову відповідача неправомірною. Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотримані суми надбавки, як дитині війни, за період з

09.07.2007року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік. за 2010 рік, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням уже проведених виплат та з подальшою виплатою згідно Закону. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УІІФУ у Макарівському районі Київської області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на облік) в УІІФУ у Макарівському районі Сиївської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до сі. 6 Закон) /країни «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у він ляді іідвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки піднупкіом 2 її)нТЇ) 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Vкраїни", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний закисі дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсо тків мінімальної пенсії за віком.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6 рп/2007 та від 22 серпня 2008 року № 10 - рп закони, якими були внесені зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», були визнані неконституційними.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № ]()-рп/2008 від 22.05.2008 року виша по такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення сіапї б7 здіду І. пунктів 2-4. 6-8. 10-18. підпункту 7 пункту 19. пунктів 20-22. 24-34. підпункіів 1-6. 8-12 пункту 35. пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункт) 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджеі па 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет па 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив із засад пріори тетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те. що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них. повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захисі дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення ви мої указаної статті г їх нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обгрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору Проблеми падання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції статті, яка діяла на час розгляд) справи), встановлений річний строк звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так як справа розглядалася в порядку цивільного провадження, в зв'язку з чим застосувався загальний строк позовної давності тривалістю у гри роки згідно ст. 257 І )К України.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині зобов'язання відповідача здійснити прорахунок вказаної допомоги позивачу по 31.12.2008 року, за 2009 рік. за 2010 рік. відповідно до сі 6 Закон) України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням уже проведених виплат та з подальшою виплатою зг ідно Закону. Одночасно слід зазначити, що рішення суду першої інстанції у насі нні зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати позивачу надбавку до пенсії, як ди тині війни, відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто на майбутні виплачувати належні позивачу виплати, не відповідає змісту законодавства. Судове рішення має б) і и наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому здійснювати правове регулювання суспільних відносин.

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС', ст. 257 ЦК України. Рішення Конез и і/цінної о Суд)' України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року га № Ю-рн/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи >22.05.2008 року.

За таких підстав, апеляційна скарга Управління Пенсійного фонд) України у Макарівськом) районі Київської області на рішення Макарівського районного суду Київської області від 31 січня 2011 року підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині

періоду проведення перерахування та виплат, а також, виплати допомоги в подальшому .

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області задовольнити частково.

Абзац третій резолютивної частини рішення Макарівського районного суду Київської області від 31 січня 2011 року змінити частково, виклавши його в наступній редакції: «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області здійснити перерахунок та провести виплату позивачу ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року з врахуванням виплачених сум, у відповідності до ст.6 Закону Укр/ ' «Про соціальний захист дітей війни».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Копію рішення суду апеляційної інстанції надіслати особам, які беруть участь у справі, протягом трьох днів з моменту підписання постанови або ухвали суду апеляційної інстанції, згідно ч. З ст. 197 КАС України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.П. Приходько

Судді С.А. Голуб

ОСОБА_2