Справа № 817/1370/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1370/15

30 вересня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О. при секретарі судового засідання Цвіркун О.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне Міністерства оборони України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 територіальне квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, , -
в с т а н о в и в:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся Квартирно-експлуатаційний відділ м.Рівне Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 територіальне квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень:

- від 22.04.2015 року №, згідно якого позивача зобовязано сплатити штраф за платежем "Земельний податок з юридичних осіб" у сумі 6459,34 грн., що визначено на підставі акту перевірки від 09.04.2015 року №97;

- від 22.04.2015 року №, згідно якого позивача зобовязано сплатити штраф за платежем "Земельний податок з юридичних осіб" у сумі 10099,30 грн., що визначено на підставі акту перевірки від 09.04.2015 року №97.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що Рівненською міською радою в січні 2015 року прийнято рішення про надання пільг щодо земельного податку починаючи з січня 2015 року, а тому Квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне Міністерства оборони України звільнений від сплати податку а штрафні санкції відповідачем застосовані неправомірно.

У ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Крім того, зауважив, що подання декларації з плати за землю за 2015 рік відбулось виключно під тиском та погрозами керівника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України про подачу вказаної декларації.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, обґрунтовуючи заперечення тим, що оскільки позивач не погасив у встановлений строк узгоджену суму податкових зобовязань, відповідач правомірно застосував до позивача штраф за порушення граничних строків сплати з розрахунку періоду затримки від дати виникнення податкового боргу до дати фактичного внесення платежу. Відтак, виявивши затримку сплати податкових зобовязань позивача, відповідач правомірно визначив позивачу суму штрафних (фінансових) санкцій у порядку та розмірі згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, тому спірне податкове повідомлення-рішення вважає обґрунтованим і правомірним.

Під час судового розгляду підтримав свої заперечення, вказав про те, що пільга сплати за землю дійсна діє, але починаючи з лютого 2015 року, а не з січня як стверджує позивач. За таких підстав просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2015 року Квартирно-експлуатаційним відділом м.Рівне Міністерства оборони України подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2015 рік №, відповідно до якої задекларовано до сплати земельного податку на 2015 рік в сумі 220796,12 грн..

13.03.20145 року відповідачем виставлено Квартирно-експлуатаційному відділу м.Рівне Міністерства оборони України податкову вимогу по земельному податку на суму 100501,21 грн.

23.03.2015 року податковим органом листом №6521/17-16-23-10 повідомлено позивача, що станом на 13.03.2015 року сума податкового боргу по КЕВ м.Рівне по сплаті земельного податку становить 100501,21 грн. та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

В грудні 2015 року позивачем направлено до контролюючого органу лист щодо розстрочення вказаного грошового зобовязання до 31.12.2015 року.

У своїй відповіді Державна податкова інспекція у м.Рівному зазначила, що у звязку з тим, що позивачем не дотримано вимог Постанови Кабінету Міністрів від 27.12.2010 року №1235 та не обґрунтовано питання переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, підстави для надання розстрочення грошового зобовязання по земельному податку Квартирно-експлуатаційному відділу м.Рівне Міністерства оборони України Державною податковою інспекцією у м.Рівному відсутні.

Водночас, як свідчать матеріали справи, 31.03.2015 року позивачем сплачено 50000 грн. за платежем "земельний податок" та 08.04.2015 року 80000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №500 від 31.03.2015 року та №537 від 08.04.2015 року відповідно.

В квітні 2015 року посадовими особами податкового органу проведену перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання по земельному податку (акт від 09.04.2015 року №97).

Під час перевірки податковим органом встановлено, що в порушення п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України затримано сплату узгодженої суми грошового зобовязання по земельному податку, нарахованого згідно з звітною податковою декларацією з плати за землю за 2015 рік № від 24.02.2015 року, а саме: 29 днів по строку сплати 02.03.2015 року погашено боргу 31.03.2015 року на суму 50000 грн., на 9 днів по строку сплати 30.03.2015 року погашено боргу 08.04.2015 року на суму 7296,71 грн., на 2 дні по строку сплати 02.03.2015 року погашено боргу 04.03.2015 року на суму 7296,71 грн., на 37 днів по строку сплати 02.03.2015 року погашено боргу 08.04.2015 року на суму 43199,82 грн., на 31 день по строку сплати 02.03.2015 року погашено боргу 02.04.2015 року на суму 7296,71 грн.

За результатами висновків перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 22.04.2015 року №, згідно якого позивача зобовязано сплатити штраф за платежем "Земельний податок з юридичних осіб" у сумі 6459,34 грн., що визначено на підставі акту перевірки від 09.04.2015 року №97;

- від 22.04.2015 року №, згідно якого позивача зобовязано сплатити штраф за платежем "Земельний податок з юридичних осіб" у сумі 10099,30 грн., що визначено на підставі акту перевірки від 09.04.2015 року №97.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.

В силу вимог п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому, суд звертає увагу, що Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 року №71, який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, згідно з якими, зокрема, плату за землю віднесено до місцевих податків та включено до складу податку на майно та виключено норму п.282.1.3 ст.282 Податкового кодексу України, якою було встановлено, що від сплати податку звільняються: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, органи прокуратури, заклади, установи та організації, спеціалізовані санаторії України для реабілітації, лікування та оздоровлення хворих, військові формування, утворені відповідно до законів України, Збройні Сили України та Державна прикордонна служба України, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно з п.30.1 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Пунктом 30.3 статті 30 Податкового кодексу України визначено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Відповідно до п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з п.284.1 ст.284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Так, матеріали справи свідчать, що 22.01.2015 року Рівненська міська рада прийняла рішення №4832 Про встановлення податку на майно в частині плати за землю, п.8 якого додатково до пільг, наданих згідно з ст.282 Податкового кодексу України, звільняє від сплати земельного податку до бюджету міста органи державної влади та органи місцевого самоврядування, органи прокуратури, заклади, установи та організації, військові формування, утворені до законів України, Збройні сили України, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Проте суд зазначає, що пільгами, які відновлені рішенням місцевої влади на поточний рік, не можна користуватися безпосередньо з початку 2015 року, навіть якщо у рішенні про це сказано, оскільки перешкоджає поширенню пільги на період з 01.01.2015 року норма прописана в п.284.2 ст.284 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.284.2 си.282 Податкового кодексу України якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.

Таким чином, у січні 2015 року у Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне Міністерства оборони України пільги не було.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем 24.02.2015 року особисто подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) №, в якому визначено суму земельного податку, що підлягає до сплати.

Твердження позивача про те, що вказана податкова декларація була подана під примусом працівників податкової інспекції на керівника та погрозами суд оцінює критично. По-перше, згідно з вищевказаними нормами Закону позивач зобов'язаний був сплатити такий податок в січні 2015 року, оскільки норма про звільнення від такої сплати починає діяти лише з лютого 2015 року. По-друге, суд зазначає, що на будь-які протиправні чи незаконні дії з боку відповідача по відношенню до позивача, останній не позбавлений права на звернення до відповідних правоохоронних органів з заявою про вчинення таких дій проти нього.

Тому, встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності дають суду підстави вважати, що Квартирно-експлуатаційним відділом м.Рівне Міністерства оборони України було самостійно визначено грошове зобовязання по земельному податку на січень 2015 року, однак не сплачено його в строки, визначені п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України.

Поміж тим, п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

Згідно з абзацом першим п.126. 1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

А тому, у податкового органа були всі правові підстави для застосування до такого платника податку штрафу відповідно до ст.126 Податкового кодексу України

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 22.04.2015 року № та №, діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому вказані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані та не підлягають скасуванню.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач доказав суду належними, допустимими та достатніми доказами факт вчинення позивачем правопорушення, обґрунтованість та правомірність податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 05 жовтня 2015 року.