Справа № 2а/0370/2085/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Київ К/800/19144/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Бутенко В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

секретар судового засідання - Шаманська І.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.07.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013р. у справі за її позовом до Головного управління юстиції у Волинській області про поновлення на публічній службі,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про поновлення її на посаді заступника начальника Луцького міського управління юстиції - начальника першого відділу виконавчої служби та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.07.2012р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилась позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999р., виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві за письмовою заявою стягувача.

Згідно частини 5 статті 40 цього Закону повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2 - 4 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено повторне пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання у випадку його повернення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 30 Кодексом законів про працю України крім загальних підстав, передбачених цим Кодексом, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працювала на посаді заступника начальника Луцького міського управління юстиції - начальника першого відділу Державної виконавчої служби.

Наказом начальника Головного управління юстиції у Волинській області №467-к від 05.06.2012р. позивача звільнено з посади на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» за порушення Присяги державного службовця.

Підставою для звільнення стали подання начальника управління ДВС ГУЮ у Волинській області, акт службового розслідування від 19.03.2012р., довідка перевірки ДВС України від 23.03.2012р., постанова прокуратури м.Луцька про відсторонення від посади.

Службове розслідування проведено згідно наказу Головного управління юстиції у Волинській області «Про службове розслідування відносно заступника начальника Луцького міського управління юстиції - начальника Першого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1» №20 від 20.01.2012р., в якому визнано дії позивача при виконанні наказу Господарського суду Волинської області №4119-1 від 07.09.2002р. про стягнення на користь КБ «Приватбанк» коштів в розмірі 1 204 585,47 грн такими, що не відповідають вимогам ч.5 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

За результатами проведеного службового розслідування та відповідно до постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2011р. у справі №50004/1699/11 встановлено, що факт стягнення коштів з Державного бюджету України в сумі 525 005,45 грн є наслідком незаконних дій позивача під час повторного прийняття до виконання, відкриття виконавчого провадження та незаконного проведення виконавчих дій по виконанню наказу Господарського суду Волинської області №4119-1 від 07.09.2002р., чим спричинено значних збитків Державному бюджету України.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №1/2 від 03.08.2004р. по виконанню наказу Господарського суду Волинської області по справі №4/119-1 від 07.09.2002р. про стягнення з Волинського обласного ДчП ДАК «Хліб України» на користь КБ «Приватбанк» в особі Волинського Головного регіонального управління (далі - Волинське ГРУ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 1206403,47грн.

У зв'язку із надходженням на адресу відповідача заяви Волинського ГРУ КБ «Приватбанк» від 14.03.2005р. про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа, старшим державним виконавцем Велимчаницею І.І. на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Вказане виконавче провадження №1/3 від 03.08.2004р. було передано до архіву та в подальшому у зв'язку із закінченням термінів зберігання було знищено.

У зв'язку із надходженням 15.11.2007р. на адресу відповідача заяви директора Волинського ГРУ КБ «Приватбанк» про прийняття до виконання наказу Господарського суду Волинської області по справі №4/119-1 від 07.09.2002р. про стягнення з Волинського обласного ДчП ДАК «Хліб України» на їх користь заборгованості в сумі 1206403,47грн та відкриття виконавчого провадження у зв'язку із несплатою боржником заборгованості за вказаним виконавчим документом в повному обсязі, 16.11.2007р. позивачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №4/749 по примусовому виконанню вказаного виконавчого документа.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 13.10.2008р. №4/119-50 скасовано зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження у зв'язку з тим, що на момент повторного звернення стягувача - Волинського ГРУ КБ «Приватбанк» 15.11.2007р. трьохрічний строк для пред'явлення наказу Господарського суду Волинської області № 4/119-1 від 07.09.2002р. до примусового виконання минув, про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання стягувач до суду не звертався, а тому державний виконавець повинна була відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення якого минув. Крім того наказ був повернутий за заявою стягувача з підстав, які не передбачали повторне пред'явлення виконавчого документа після його повернення.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 04.10.2011р. у справі №5004/1699/11 стягнуто з Державного бюджету України на користь Волинського обласного ДчП ДАК «Хліб України» 525005,45 грн матеріальної шкоди, заподіяної незаконними діями посадових осіб відповідача при виконанні наказу Господарського суду Волинської області від 07.09.2002р. №4/119-1 про стягнення на користь КБ «Приватбанк» 1204585,47 грн.

Судом встановлено, що стягнення коштів в сумі 525005,45 грн є наслідком незаконних дій посадових осіб відповідача, чим спричинено Волинському обласному ДчП ДАК «Хліб України» збитки в сумі 525005,45 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем порушено вимоги законодавства щодо належного виконання своїх обов'язків відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», що спричинило заподіяння значних збитків Державному бюджету і потягло порушення відносно неї кримінальної справи, а тому її звільнення відповідає вимогам закону.

Крім того, суди виходили з того, що звільнення за порушення Присяги є самостійною підставою припинення державної служби, яка не залежить від закінчення кримінального провадження.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено порушення позивачем вимог Присяги державних службовців в зв'язку з чим суди прийшли до обґрунтованого висновку, що звільнення позивача відповідає вимогам закону.

Посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на дотримання нею вимог Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним і висновки судів не спростовує, оскільки такі обставини і факти були встановлені судовими рішеннями в ході розгляду іншої справи і не були предметом спору у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.07.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Бутенко

Ю.Й. Рецебуринський