Справа № 2а-128/07
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/74308/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Головуючого судді: Чалого С.Я.
Суддів: Конюшка К.В.
Розваляєвої Т.С.
секретар
судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників сторін:
позивача Почкіної О.М.
відповідача не з`явився
від В/Ч НОМЕР_1 Шевченко П.В.

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, за участю ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2007 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулись до суду з адміністративним позовом до Жовківської РДА Львівської області та просили визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття мотивованого рішення по суті їх звернень про передачу у власність земельних ділянок; передати їм як членам ФГ «Біля Рати» у власність земельні ділянки площею 1,79 га кожна для сільськогосподарського використання та зобов`язати Жовківську РДА Львівської області видати їм державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки, які розташовані на території Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області та призначені для сільськогосподарського використання.
Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2007 року позов задоволено частково. Передано у власність позивачам як членам фермерського господарства «Біля Рати» земельні ділянки площею 1,79 га кожна для сільськогосподарського використання та зобов`язано Жовківську РДА Львівської області видати зазначеним позивачам державні акти на право власності на земельні ділянки площею 1,79 га кожна, які розташовані на території Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області та призначені для сільськогосподарського використання. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.
Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ст. ст. 31, 32 Земельного кодексу України ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», з врахуванням наявності договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 12,5254 га від 20.10.2006 року, укладеного між Жовківською РДА Львівської області та фермером ОСОБА_2 , факту проведення державної реєстрації ФГ «Біля Рати», а також членство позивачів у даному господарстві, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у передачі позивачам у власність спірних земельних ділянок. Відповідач доказів в обґрунтування своїх заперечень, крім доказів щодо надання відповідей на звернення позивачів, не подав.
Натомість скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, апеляційний суд вказав, що спірна земельна ділянка площею 12,5254 га була надана в користування (оренду) лише голові ФГ «Біля Рати» ОСОБА_2 , а іншим членам фермерського господарства земельні ділянки у користування не надавались, а тому не можуть бути передані їм у спільну сумісну власність, враховуючи приписи ст. ст. 31, 89 Земельного кодексу України. При цьому інші 30 членів ФГ «Біля Рати» взагалі не звертались до відповідача із заявами про надання їм у користування чи власність земельних ділянок. Також судом зазначено, що вирішення питання про передачу земельних ділянок у власність членів фермерського господарства належить до компетенції районної державної адміністрації за місцем знаходження земельної ділянки і цьому передує певна процедура, встановлена законодавством. Крім цього, апеляційний суд вказав, що
Колегія суддів частково не погоджується з зазначеними висновками апеляційного суду. Разом з тим, вважає за необхідне зазначити наступне.
Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка, розташована на території Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, тобто за межами населеного пункту.
Відповідно до проекту відведення та розпорядження голови Жовківської РДА Львівської області від 17.10.2006 року №996 зазначену земельну ділянку загальною площею 12,5254 га було надано фермеру ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства.
20.10.2006 року на підставі поданих документів, відповідач за договором оренди землі передав ОСОБА_2 вказану земельну ділянку в оренду терміном на 5 років.
Після укладання договору оренди земельної ділянки та відповідно до ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» Жовківською РДА Львівської області була проведена державна реєстрація Фермерського господарства «Біля Рати».
Із статуту фермерського господарства вбачається, що його засновником є ОСОБА_2 , а членами 36 осіб, в тому числі інші позивачі у справі.
Позивачі звернулися до Жовківської РДА Львівської області з клопотаннями про передачу їм безоплатно у власність земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) площею 1,79 га.
У відповідь на дані звернення відповідач повідомив, що такі заяви не підлягають задоволенню, оскільки згідно з ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» у власність громадян можуть бути передано лише ті земельні ділянки, які попередньо перебували у них в користуванні. В даному ж випадку земельну ділянку було передано в користування на правах оренди лише одному із позивачів - ОСОБА_2 , тому лише він має право на безоплатне отримання у власність земельну ділянку у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства площею 1,79 га.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі та земельних ділянок, що належать громадянам-членам фермерського господарства на праві приватної власності.
Частина друга цієї статті закону передбачає право громадян - членів фермерського господарства одержати безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю).
Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України однією з підстав набуття права на землю є одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 цього кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства повинні подати заяву до відповідної районної державної адміністрації за місцем знаходження земельної ділянки.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додається рішення професійної комісії з питань створення фермерських господарств щодо наявності у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації.
Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.
Громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.
Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). При цьому, відповідно до ч. 2 зазначеної статті, яка кореспондує зі ст. 32 Земельного кодексу України, членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.
Згідно з п. б ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності членів фермерського господарства можуть перебувати земельні ділянки, які знаходяться у власності (користуванні) кожного члена фермерського господарства або право на які набуте кожним з них індивідуально у порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України.
Як встановлено апеляційним судом, спірна земельна ділянка площею 12,5254 га була надана в користування (оренду) голові ФГ «Біля Рати» ОСОБА_2 , а іншим членам фермерського господарства земельні ділянки у користування не надавались, останні не можуть бути передані їм у спільну сумісну власність, враховуючи приписи ст. ст. 31, 89 Земельного кодексу України. При цьому інші 30 членів ФГ «Біля Рати» взагалі не звертались до відповідача із заявами про надання їм у користування чи власність земельних ділянок.
Крім цього, відповідно до зазначених вище норм Земельного кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство» вирішення питання про передачу земельних ділянок у власність членів фермерського господарства належить до компетенції районної державної адміністрації за місцем знаходження земельної ділянки і цьому передує певна процедура, встановлена законодавством.
Поряд з цим, апеляційний суд вказав, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах між лінією Державного кордону України та інженерно-технічними спорудами по охороні Державного кордону (в межах прикордонної смуги) праворуч автодороги Рава-Руська - МАПП «Рава-Руська» на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Рава-Руська» Львівського прикордонного загону (землі Річківської селищної ради Жовківського району Львівської області). Тому на вказані землі поширюється дія Закону України «Про використання земель оборони» та «Положення про прикордонний режим України», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147, тобто особливий режим використання цих земель.
При цьому, судом не досліджено наявність затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації про віднесення спірних земель до користування Львівського прикордонного загону. Також, апеляційним судом не встановлено, яким чином передача у власність спірних земельних ділянок вплине на зміну встановленого щодо спірних земельних ділянок особливого режиму їх використання та чи порушено права та обов`язки Львівського прикордонного загону.
Вказаним обставинам апеляційним судом оцінки надано не було, що свідчить про неповне з`ясування дійсних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості.
За приписами частини 2 і 4 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2012 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий апеляційний розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді