Справа № 820/8090/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

01 жовтня 2015 р. Справа № 820/8090/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року, прийняте на підставі акту перевірки № 1255/20-34-17-03/НОМЕР_2 від 20.04.15 року Державною податковою інспекцією Московського районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податковим органом з невідомих підстав не перевірено та не враховано при винесенні оскаржуваного рішення фактичні обставини правовідносин між позивачем та ФОП ОСОБА_4, а тому відповідачем безпідставно нараховано позивачу суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 6240 грн. та відповідно штрафні санкції в розмірі 624,00 грн.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов, в яких, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також його винесення на підставі та на виконання норм чинного законодавства за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, фахівцями Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 20.04.2015 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2) з питання повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 20.04.2015 року № 1255/20-34-17-03/НОМЕР_2 (а.с.8-13).

Контролюючим органом в акті перевірки зафіксовано наступні порушення ФОП ОСОБА_3 норм чинного законодавства, у тому числі пп. 3 п. 1 ст. 7, пп. 3.11.25 п. 11.25 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми ЄСВ за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року на загальну суму 6246,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року (а.с.7).

За результатами адміністративного оскарження рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року залишено без змін (рішення ДФС про результати розгляду скарги №7159/А/99-99-10-01-07-15 від 24.07.2015 року, а.с.18-19)

Суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - Закон 2464) встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною другою статті 2 Закону визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін судом встановлено, що контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу ( недоїмки) від 20.04.2015 року №Ф- на суму 6246,00 грн, зазначена вимога оскаржена позивачем в судовому порядку.

Суд зазначає, що підставою для донарахування позивачу штрафних санкцій за оскаржуваним рішенням стало посилання контролюючого органу в акті перевірки від 20.04.2015 року №1255/20-34-17-03/НОМЕР_2, що за перевіряємий період позивачем отримано дохід у розмірі 18000 грн., по 2000 грн. щомісячно, від ФОП ОСОБА_4

Відповідно до акту перевірки, з метою уточнення джерел доходів позивача відповідачем було направлено запит № 2156/7/20-34-17-04-20 від 27.06.2014р. до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області для підтвердження сум виплачених доходів за «ознакою 157» ФО-П ОСОБА_4, ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області надано відповідь стосовно виплачених доходів ФОП ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_3 з 01.01.2013 р. по 30.09.2013 р. у розмірі 18000,00грн.

ДПІ у Дзержинському районі було надано відповідь, що ФОП ОСОБА_4 суму у розмірі 18000 грн., по 2000 грн. щомісячно за період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року, зазначала у власній звітності до органу ДПІ як сплачені ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди.

Отже, підставою виникнення спірних правовідносин стало те, що ФОП ОСОБА_4 у власній звітності до органу ДПІ зазначила кошти в сумі 18000 грн. як сплачені ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди. Але інших документів в обґрунтування сплати зазначеної суми, чи документів в підтвердження отримання коштів ФОП ОСОБА_3 суду не надано, матеріали справи таких доказів не містять.

Суд зазначає, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. (ч.ч. 7,8, 12 ст. 9 Закону №2464).

Представником позивача у судовому засіданні надано пояснення, що ФОП ОСОБА_3 від ФОП ОСОБА_4 коштів не отримував.

З наявних в матеріалах справи довідок з банківських установ по рахунках, що належать позивачу, а саме: р/р 6855 в ПУАТ «Фідобанк», р/р 6600 в АТ «Укрсиббанк», р/р 6600 в АТ «Укрсиббанк» (а.с. 14-17) вбачається відсутність руху коштів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачем у спірних правовідносинах отримані кошти від ФОП ОСОБА_4

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що висновки акту перевірки не підтверджені документально та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року N 2).

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Зокрема, принцип обґрунтованості рішення або дії означає прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії.

Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Відповідно до п.п.3 п.7.2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455 (чинної на момент винесення оскаржуваного рішення) підставою для прийняття відповідного рішення є акт перевірки платника єдиного внеску.

Суд зазначає, що, оскільки висновки акту перевірки та зафіксовані у ньому обставини стосовно спірних правовідносин, що стали підставою для винесення оскаржуваного рішення, не підтверджені у ході судового розгляду, рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року підлягає скасуванню як таке, що прийнято суб'єктом владних повноважень із порушення принципу обґрунтованості.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 17, 105, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року, прийняте на підставі акту перевірки № 1255/20-34-17-03/НОМЕР_2 від 20.04.15 року Державною податковою інспекцією Московського районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Стягнути з державного бюджету на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 сплачений при поданні адміністртивного позову судовий збір в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 06.10.2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.