Справа № 644/7321/15-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 р.Справа № 644/7321/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.08.2015р. по справі № 644/7321/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України

про визнання дій (бездіяльності) протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України (далі - ПФУ, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії (бездіяльність) Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні відповідного рішення Пенсійного фонду України на її скаргу від 10 квітня 2015 року відповідно до вимог пункту 12 Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 12.10.2007року №18-6 (із змінами) (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007року за №1241/14508), і зобов'язати відповідача розглянути скаргу ОСОБА_1, яку вона 10 квітня 2015 року надіслала до Пенсійного фонду України для розгляду (скарга на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2015 року за №№ 208/Л-14, 308/Л-12, прийнятого за результатами розгляду скарги на рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова), прийняти по ній відповідне рішення і оформити його відповідно до вимог пункту 12 Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 12.10.2007року №18-6 (із змінами) (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007року за №1241/14508), при цьому, при прийняті відповідного рішення, Пенсійному фонду України слід врахувати: висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, які викладено у його постановах (судові справи №21 - 1748во07у №21-1794во07); абзац 1 частини 2 статті 27 та пункт 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", судові витрати віднести за рахунок держави.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.08.2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 29.09.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.01.2011р. у справі № 2029/2-а-1132/2011 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова здійснити позивачу перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із 30% розміру мінімальної пенсії за віком за період з 21.12.2009р. та здійснити додаткове збільшення пенсії на 1% за кожний повний рік стажу роботи понад 15 років, але не більше 75% відповідно до вимог п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

19.01.2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова прийнято рішення про перерахунок пенсії позивача згідно з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.01.2011 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011 року у справі № 2029/2-а-1132/2011.

Не погоджуючись з вказаним рішенням УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо розрахунку пенсії, ОСОБА_1 звернулась зі скаргою до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова, а потім до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на вказане рішення.

27.03.2015 року Головним управлінням ПФУ в Харківській області прийнято рішення про результати розгляду скарги за №№ 208/Л-14, 308/Л-12, відповідно до якого скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 19.01.2015 року - без змін.

10 квітня 2015 року ОСОБА_1 оскаржила до Пенсійного фонду України рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 27 березня 2015 року, прийнятого за результатами розгляду її скарги на рішення УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 19 січня 2015 року (а.с. 28) на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.01.2011 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011 року у справі № 2029/2-а-1132/2011.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 Пенсійним фондом України надано відповідь від 08.05.2015 року за вихідним №№ 4213/А-11 і 4311/А-11 про відсутність підстав для задоволення скарги (а.с. 9).

Вважаючи, що до цього часу по вищезазначеній скарзі від 10.04.2015 року відповідного рішення, яке повинно бути оформлене і відповідати вимогам пунктів 9, 10, 11 та 12 Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 12.10.2007року №18-6 (із змінами), від ПФУ ОСОБА_1 так і не отримала, а вказане рішення відповідача від 08.05.2015 року оформлене всупереч вимогам п. 12 вказаного Порядку, остання звернулась до суду з зазначеним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Відповідно до п. 2 Положення № 280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Преамбула Постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення" від 12.10.2007року №18-6 встановлює, що Порядок розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення затверджується відповідно до, зокрема, Закону України "Про звернення громадян" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади з заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ст. 3 Закону скарга це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями, зокрема, державних органів.

Стаття 12 Закону встановлює сферу його застосування, відповідно до якої дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно - процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Вказаний перелік є вичерпним, отже ані норми законодавства про пенсійне забезпечення, ані норми Закону не встановлюють прямої заборони щодо розгляду Пенсійним фондом України скарг громадян щодо пенсійного забезпечення відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

З огляду на викладене, відповідь відповідача від 08.05.2015 року на скаргу позивача від 10.04.2015 року, є такою, що прийнята у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Відповідно до п. 12 Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 12.10.2007 року №18-6 (із змінами) (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007 року за №1241/14508) рішення про результати розгляду скарги оформляється відповідно до вимог законодавства про мови. Рішення оформляється на бланку органу Пенсійного фонду України, який розглядав скаргу.

У рішенні зазначаються: повне прізвище та ініціали заявника; відомості про предмет оскарження, якого стосується скарга; дата прийняття скарги до розгляду, перелік документів, які були взяті до уваги при розгляді скарги, дата і номер оскаржуваного рішення, стисле викладення вимог і клопотання заявника, результати дослідження матеріалів скарги та докази, на яких ґрунтуються висновки посадової особи органу Пенсійного фонду України, яка розглядала скаргу, посилання на конкретні статті та пункти законів України та інших нормативно-правових актів, яким обґрунтовано відповідь на скаргу та висновок про задоволення чи часткове задоволення скарги або про відмову в задоволенні вимог чи клопотання заявника, викладених в скарзі.

В рішенні також зазначається, що в разі незгоди заявника з прийнятим рішенням воно може бути оскаржене в органі Пенсійного фонду України вищого рівня (із зазначенням строку такого оскарження) або в судовому порядку. Рішення Пенсійного фонду України, прийняте за розглядом скарги, може бути оскаржене в судовому порядку в термін, передбачений законодавством України. Рішення після зазначення реєстраційного номера вихідної кореспонденції надсилається (вручається) заявнику. Рішення вважається надісланим (врученим) заявнику, якщо його вручено під розписку чи надіслано листом на його адресу за місцем проживання.

Проаналізувавши зміст і форму рішення відповідача від 08.05.2015 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що воно відповідає вимогам п. 12 Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 12.10.2007 року №18-6 (із змінами) (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007 року за №1241/14508).

Відсутність в оскарженому рішенні посилання на можливість його оскарження в органи ПФУ вищого рівня є обґрунтованою, оскільки ще вищого рівня в порядку підлеглості, ніж Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, не існує.

З огляду на викладене, підстави для визнання неправомірними дій відповідача в частині розгляду і оформлення прийнятого рішення за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 відсутні, а тому і позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача розглянути скаргу ОСОБА_1 від 10 квітня 2015 року задоволенню також не підлягають.

Крім того, колегія суддів зауважує на те, що вимоги п. 2 позовної заяви щодо зобов'язання відповідача розглянути скаргу ОСОБА_1, яку вона 10 квітня 2015 року надіслала до Пенсійного фонду України для розгляду (скарга на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2015 року за №№ 208/Л-14, 308/Л-12, прийнятого за результатами розгляду скарги на рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова), прийняття по ній відповідного рішення і оформлення його відповідно до вимог пункту 12 Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 12.10.2007року №18-6 (із змінами) (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007року за №1241/14508), при цьому, при прийнятті відповідного рішення, Пенсійному фонду України слід врахувати: висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, які викладено у його постановах (судові справи №21 - 1748во07у №21-1794во07); абзац 1 частини 2 статті 27 та пункт 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", входить виключно до компетенції відповідача згідно вищезазначених вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1,2 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на положення ч.2 ст. 162 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти будь-яке рішення.

Таким чином, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що зі змісту скарги позивача від 10.04.2015 року та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 фактично не погоджується з діями ПФУ та УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова по виконанню судового рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.01.2011 року по справі № 2029/2-а-1132/2011, а порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений в ст. 267 КАС України.

Отже, позивач не позбавлений права звернутися до суду з заявою в порядку ст. 267 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

З огляду на викладене, зазначена справа повинна була розглядатись у складі трьох суддів, проте порушення судом норм процесуального права не є підставою для скасування судового рішення, якщо по суті справа вирішена правильно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.08.2015р. по справі № 644/7321/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 05.10.2015 р.