Справа № 804/4139/15
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ К/800/29363/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Обласного комунального підприємства «Фармація» про стягнення пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, що переглядається за касаційною скаргою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) звернулося до суду з позовом до ОКП «Фармація» (далі - Підприємство) про стягнення пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів.

Зазначали, що за наявні у відповідача 5 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, відповідачем до 15 квітня 2013 року має бути сплачено адміністративно-господарські санкції у розмірі 115 775,95 грн, які стягнуто з Підприємства 13 березня 2015 року за судовим рішенням.

Посилаючись на те, що за порушення термінів сплати вказаної суми адміністративно-господарських санкцій у відповідача утворилась заборгованість по сплаті пені у розмірі 80 698,66 грн, просили стягнути її.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі відділення Фонду, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року частково задоволено позов відділення Фонду про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, стягнуто з Підприємства адміністративно-господарські санкції у розмірі 115 775,95 грн.

Сума заборгованості по адміністративно-господарським санкціям у розмірі 115 775,95 грн стягнута з відповідача на рахунок відділення Фонду 13 березня 2015 року, тобто з простроченням 697 днів, за що нарахована пеня у розмірі 80 698,66 грн.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з неможливості розгляду питання стягнення пені окремо від вимог про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу щодо створення місць для працевлаштування інвалідів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів.

Частиною першою статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875-XII) визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з статтею 20 Закону 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до частини другої статті 20 Закону 875-XII порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

За приписами частини четвертої статті 20 Закону 875-XII адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Механізм нарахування пені підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, які використовують найману працю, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом № 875-XII встановлюється Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 року № 223 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 травня 2007 року за № 552/13819; Далі - Порядок).

Пунктом 3.4 Порядку встановлено, що нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу).

За правилами пункту 3.6. Порядку нарахування пені здійснюється на дату фактичного погашення суми боргу (частини боргу) за кожний календарний день прострочення платежу. При частковому погашенні боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку боргу.

Однак, в разі звернення відділення Фонду до суду, за приписами пункту 3.7. у поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції воно розраховує суму пені на дату її подання.

Враховуючи вказане, суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що вимоги про стягнення пені повинні заявлятися разом з вимогами про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу щодо створення місць для працевлаштування інвалідів.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують та не дають підстав вважати оскаржувані рішення такими, що прийняті з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

При цьому, помилковим є переконання відділення Фонду про можливість нарахування пені під час розгляду справи про стягнення адміністративно-господарських санкцій у суді та в процесі виконавчого провадження.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов