Справа № 817/3292/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/11141/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Горбатюк С.А.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою Рівненської митниці ДФС на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

ТОВ "ВПК-Україна" звернулося в суд з позовом до Рівненської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 24.10.2014 року №204000003/2014/000039/2.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000039/2 від 24 жовтня 2014 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Рівненська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.01.2013 року між Компанією «Онгкорн Спешел Фудз Ко., ЛТД» (Таїланд)- Продавець, та ТОВ «ВПК-Україна» - Покупець, укладено контракт №VPKOSF-01/13, відповідно до п.1.1. якого Продавець виготовляє та продає, а Покупець приймає і оплачує грибну, плодово-ягідну та овочеву консервацію, в подальшому «Товар», вказаний в інвойсах, в яких зазначені найменування, кількість, ціна та умови поставок Товару.

Відповідно до п.2.1. Контракту, ціни на товар визначаються у доларах США (USD) із урахуванням умов CIF (Іллічівськ/Одеса), згідно інтерпретації Міжнародних правил Інкотермс 2010.

Відповідно до п.2.4. Контракту, ціни на товар зазначені в доларах США та включають в себе:

- оплату за товар;

- оплату по підготовці товару до відвантаження (перевірка якості, кількості, упаковки, маркування);

- оплату навантаження товару щодо його перевезення в середині країни-експортера;

- оплату доставки товару до основних засобів транспортування;

- оплату зберігання товару в пунктах перевалки вантажів;

- вартість перевантаження товару на основний транспорт;

- оплату за фрахт та страхування вантажу до порту Іллічівськ/Одеса;

- вартість вивантаження товару у пункті призначення.

Відповідно до п.2.5. Контракту, усі витрати, понесені до місця призначення оплачуються Продавцем.

Відповідно до п.6.1. Контракту, Продавець виставляє інвойс на кожну партію Товару для Покупця.

Відповідно до п.6.2. Контракту, оплата здійснюється в доларах США (валютний код 840) наступним чином: 100% від вартості товару має бути переказано на банківський рахунок Продавця до приходу товару в порт Одеса/Іллічівськ.

На виконання умов даного контракту позивачем імпортовано партію товарів, а саме: ананаси консервовані у легкому сиропі (вміст цукру 15,9%), різані, у жерстяних банках (ключ) по 565 г нетто кожна , по 24 банки у ящику, дата виробництва 25.10.2012, кінцева дата споживання 25.10.2015, загальна вага нетто товару -5329,08 кг; ананаси консервовані у легкому сиропі (вміст цукру 15,9%), кільцями, у жерстяних банках (ключ) по 565 г нетто, по 24 банки у ящику, дата виробництва 20.12.2012 та 20.06.13, кінцева дата споживання 20.12.2015 та 20.06.16, загальна вага нетто товару - 1044,12 кг; ананаси консервовані у легкому сиропі (вміст цукру 15,9%), кільцями, у жерстяних банках по 425 та 565 г нетто, по 24 банки у ящику, дата виробництва 20.10.2012 та 27.10.2012, кінцева дата споживання 20.10.2015 та 27.10.2015 загальна вага нетто товару - 11164,80 кг. Торгової марки «Чемпіон», країна походження Таїланд, за ціною 13848,93 USD або 0,78965 USD/кг (далі - Товар).

Даний товар заявлений позивачем до митного оформлення на підставі митної декларації від 23.10.2014 року №204050001/2014/017070.

Для підтвердження заявлених відомостей щодо числових значень складових митної вартості товару позивачем були надані відповідачу наступні документи:

- Зовнішньоекономічний контракт від 15.01.2013 року №VPKOSF-01/13;

- Комерційний інвойс від 03.09.2014 року №OSF.FTG.0941/14;

- Коносамент (Віll оf Lаdіng) від 10.09.2014 №YMLUM480027750;

- Сертифікат якості від 03.09.2014 року;

- Сертифікат походження товару №ІА2014-0154336 від 18.09.2014 року;

- Залізнична накладна 15.10.2014 року №42795476;

- Заява про купівлю іноземної валюти №32 від 11.09.2014 року;

- Платіжне доручення в іноземній валюті №21 від 15.09.2014 року;

- Проформа-інвойс від 05.08.2014 року №2014/001-0699;

- Митна декларація країни відправлення №А729 від 04.09.2014 року;

- Інвойс на оплату морського фрахту №58131 від 05.08.2014 року;

- Листи компанії «Онгкорн Спешел Фудз Ко., ЛТД» (Таїланд) від 04.08.2014 року та від 15.10.2014 року.

Під час митного оформлення зазначеного товару відповідач дійшов висновку, що у документах, наданих декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, виявлені окремі розбіжності та неточності, а саме:

1) Згідно наданого до митного оформлення коносаменту (Bill of Lading) від 10.09.2014 №YMLUM480027750, в порту Сінгапур здійснено перевантаження товару з морського судна YM IMAGE V.025S на морське судно XIN CHANG SHU V.0157W. Підпунктом 2.4 пункту 2 контракту №VPKOSF-01/13 від 15.01.2013 не передбачено включення до ціни товару на умовах поставки CIF Іллічівськ/Одеса вартості перевантаження товарів з одного морського судна на інше, а отже має місце не включення до митної вартості числових значень всіх витрат, пов'язаних із придбанням товару.

2) Копія коносамента від 10.09.2014 №YMLUM480027750, подана декларантом до митного оформлення за попередньою МД (від 14.10.2014 №204050001/2014/16425), не відповідає копії коносамента від 10.09.2014 №YMLUM480027750, поданій декларантом до митного оформлення за МД від 24.10.2014 №204050001/2014/17070.

3) Товаросупровідні документи, подані декларантом до митного оформлення, містять розбіжності щодо комерційних умов поставки партії товару.

4) У проформі - інвойсі від 05.08.2014 №2014/001-0699 відсутні відомості щодо вартості перевантаження товару у порту Сінгапур, а також інші витрати, передбачені підпунктом 2.4 пункту 2 контракту №VPKOSF-01/13 від 15.01.2013.

5) Згідно листа "ONGKORN SPECIAL FOODS CO.,LTD" від 04.08.2014 б/н, товар реалізується за зниженими цінами. Разом з тим, вказаний лист не містить відомостей щодо кількості такого товару, ціни, відомостей щодо розміру знижки. Крім того, умовами контракту №VPKOSF-01/13 від 15.01.2013 не передбачено можливості надання жодних знижок.

У зв'язку з цим, з метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованих товарів, відповідач витребував від позивача додаткові документи, а саме:

1) виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно підтвердження числових значень всіх складових ціни імпортованого товару на умовах поставки CIF Іллічівськ;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а саме цінову експертизу ДП «Укрпромзовнішекспертиза» та/або цінову експертизу ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків».

23.10.2014 року позивач направив до Рівненської митниці лист №584, яким повідомив митний орган, про неможливість надання певних витребуваних документів, а також те, що деякі витребувані документи вже були надані митному органу.

02.10.2014 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000039/2 від 24.10.2014 року.

Як вбачається з рішення (пункт ІV графа 33), за результатом проведеної відповідно до положень ч. 4 ст. 57 МКУ процедури консультації з декларантом та за відсутності у органу доходів і зборів та декларанта інформації щодо рівнів митної вартості товарів, ідентичних до оцінюваного товару, митну вартість скориговано із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, згідно положень ст. 60 МКУ, що базується на положеннях статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) та Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. При розрахунку митної вартості товару враховано операції з імпорту товарів за контрактами, укладеними безпосередньо з виробниками, вміст цукру, вид та місткість упаковки, умови поставки. Для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано найменшу вартість із альтернативних. За основу розрахунку взято вартість операції з подібними товарами з врахуванням заявлених вагових характеристик. Рівень митної вартості визначений з розрахунку 1,06 USD/кг (МД від 24.09.2014 №110100000/2014/226005), та, із врахуванням обсягу партії (1292258,78грн. / 90336 кг / 13,526129 * 17538 кг), числове значення митної вартості становитиме 18590,28 USD.

В основу рішення про коригування митної вартості товару покладено висновки про невизнання відповідачем заявленої позивачем митної вартості товарів у зв'язку з наявністю розбіжностей в поданих документах та неподанням додаткових документів, які витребовувались митним органом, відсутністю у додаткового поданих документах достатніх підтверджень числових значень заявленої митної вартості.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що надані позивачем для митного органу під час митного оформлення товарів документи не містили жодних розбіжностей, а також містили усі необхідні відомості, які підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості товарів, визначеної декларантом за основним методом - за ціною договору.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. При цьому, декларант зобв'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частини 2 статті 52 Митного кодексу України).

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4)виписку з бухгалтерської документації;

5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2)другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частин 2 та 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57).

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1)витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2)належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3)роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4)відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5)витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6)витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7)витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу положень частин 1 - 3 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз вищевикладених положень Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як вбачається з оспорюваного рішення, однією з причин, через які відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість імпортованих товарів, стало те, що згідно наданого до митного оформлення коносаменту (Bill of Lading) від 10.09.2014 №YMLUM480027750, в порту Сінгапур здійснено перевантаження товару з морського судна YM IMAGE V.025S на морське судно XIN CHANG SHU V.0157W. Підпунктом 2.4 пункту 2 контракту №VPKOSF-01/13 від 15.01.2013 не передбачено включення до ціни товару на умовах поставки CIF Іллічівськ/Одеса вартості перевантаження товарів з одного морського судна на інше, а отже, на думку відповідача, має місце не включення до митної вартості числових значень всіх витрат, пов'язаних із придбанням товару. Копія коносамента від 10.09.2014 №YMLUM480027750, подана декларантом до митного оформлення за попередньою МД (від 14.10.2014 №204050001/2014/16425), не відповідає копії коносамента від 10.09.2014 №YMLUM480027750, поданій декларантом до митного оформлення за МД від 24.10.2014 №204050001/2014/17070 в частині відомостей, які стосуються оплати за надані послуги. У проформі - інвойсі від 05.08.2014 №2014/001-0699 відсутні відомості щодо вартості перевантаження товару у порту Сінгапур, а також інші витрати, передбачені підпунктом 2.4 пункту 2 контракту №VPKOSF-01/13 від 15.01.2013.

Проте, відповідно до п.2.1 Контракту, ціни на товар визначаються у доларах США (USD) із урахуванням умов CIF (Іллічівськ/Одеса), згідно інтерпретації Міжнародних правил Інкотермс 2010.

Також, п.2.4 контракту визначено що включає в себе ціна на товар зазначена в доларах США.

Так, відповідно до п.2.5. Контракту, усі витрати, понесені до місця призначення оплачуються Продавцем.

Відповідно до статті 14.1.12. Податкового кодексу України базова ставка фрахту - це сума фрахту, включаючи витрати з навантаження, розвантаження, перевантаження та складування (схову) товарів, збільшена на суму витрат за рейс судна або іншого транспортного засобу, сплачуваних (відшкодовуваних) фрахтувальником згідно з укладеним договором фрахтування.

Так, у коносаменті від 10.09.2014 №YMLUM480027750 зазначено FREIGHT AS ARRANGER, що означає: "фрахт згідно домовленості".

Судами вірно зазначено, що відслідкувати механізм формування ціни на товар (складової ціни) можливо за допомогою попереднього інвойсу (Proforma invoice) від 05.08.2014 року №2014/0012-0699, з якої вбачається, що у ціну товару на умовах поставки CIF (Іллічівськ/Одеса) 13848,93 USD входить: вартість товару 12459,20 USD, фрахт та фрахтові витрати 1365,00 USD, страховка 24,73 USD.

Відповідно до правил Інкотермс 2010, термін "Cost Insurance and Freight" (CIF) "Вартість, страхування, фрахт" означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, а також повинен забезпечити морське страхування від ризику загибелі або пошкодження товару під час перевезення, продавець укладає договір страхування і виплачує страховику страхову премію. Ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. При цьому, хоча фрахт оплачується продавцем, по суті, він оплачується покупцем, оскільки витрати на фрахт, зазвичай, включаються продавцем в загальну ціну товару.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем було надано відповідачу докази, що витрати на фрахт були понесені продавцем Товару, а саме: інвойс №58131 від 05.08.2014 року.

Таким чином, витрати на фрахт, а також будь-які інші витрати пов'язані із транспортуванням, навантаженням, перевантаженням, тощо, включені в ціну товару, придбаного позивачем за зовнішньоекономічним контрактом від 15.01.2013 року №VPKOSF-01/13.

Як вбачається з оспорюваного рішення, однією з причин, через які відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість імпортованих товарів, стало те, що згідно листа "ONGKORN SPECIAL FOODS CO.,LTD" від 04.08.2014 б/н, враховуючи дату виготовлення, товар реалізується за зниженими цінами. Разом з тим, вказаний лист не містить відомостей щодо кількості такого товару, ціни, відомостей щодо розміру знижки. Умовами контракту №VPKOSF-01/13 від 15.01.2013 не передбачено можливості надання жодних знижок. Крім того, у проформі - інвойсі від 05.08.2014 №2014/001-0699 відсутні відомості щодо розміру знижки на ціну товару, яка надається залежно від дати виготовлення, невідома база обчислення такої ціни, що, відповідно до положень ч.2 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ), не дає підстав застосувати при визначенні митної вартості товарів вартість операції.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджено та встановлено, що в листі "ONGKORN SPECIAL FOODS CO.,LTD" від 04.08.2014 року Продавець повідомив Покупця про товар строки придатності якого спливають, і вказав що даний Товар буде придбаний по заниженим цінам, а також уточнив, що точні ціни будуть надані у проформі-інвойсі.

В проформі-інвойсі від 05.08.2014 року №2014/0012-0699 було зазначено ціни на Товар з урахуванням знижки.

Відповідно до п.2.6. Контракту вказано, що загальна вартість партії, ціна, найменування та кількість товару вказані в інвойсах, які є невід'ємними частинами цього Контракту.

Далі, "ONGKORN SPECIAL FOODS CO.,LTD" надав інвойс від 03.09.2014 року №OSF.FTG.0941/14, ціни в якому відповідають цінам у проформі-інфойсі, по якому і купувався Товар.

Таким чином, є вірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач купив Товар на підставі Контракту від 15.01.2013 року №VPKOSF-01/13 та інвойсу від 03.09.2014 року №OSF.FTG.0941/14, тому жодних порушень умов Контракту не було допущено.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що надані позивачем для митного органу під час митного оформлення товарів документи не містили жодних розбіжностей, а також містили усі необхідні відомості, які підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості товарів, визначеної декларантом за основним методом - за ціною договору, із дотриманням вимог Митного кодексу України.

Судами вірно зазначено, що відповідачем не доведено, а судами не встановлено обставин, які б свідчили про існування в органу доходів і зборів достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Рівненської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: