Справа № 808/2044/15
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № 808/2044/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення №112050000/2014/000384/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації №112050000/2014/00638 від 13.10.214р., -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000384/2 від 13.10.2014. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00638 від 13.10.2014, прийняту Запорізькою митницею Міндоходів.

Не погодившись із судовим рішенням, Запорізька митниця Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2013 між позивачем та Nils Sperre AS був укладений контракт №21S/2013N на поставку товару, а саме свіжомороженої чи охолодженої риби різних видів та морепродуктів. Поставка товару здійснювалась на умовах визначених в інвойсах на кожну партію товару, згідно Інкотермс 2010. Загальна сума контракту встановлюється в інвойсах та і становить суму еквівалентну 5000000,00 доларів США.

Згідно інвойсу від 16.09.2014 №1421587 до контракту позивачу було поставлено морожений оселедець цілий 125-200г вагою 19500 кг за ціною 0,50 доларів США за 1 кг, на загальну суму 9750,00 доларів США., на умовах FCA Клайпеда Литва.

Для розмитнення зазначеного товару до відповідача була надіслана електронна декларація МД-2 №112050000/2014/022635 від 10.10.2014, згідно якої позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у розмірі 135075,47 грн. До зазначеної суми були включені витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України - 9000,00 грн.

Разом з декларацією були подані копії документів, а саме: контракт № 218/2013К від 01.08.2013; інвойс № 1421587 від 16.09.2014; калькуляція постачальника від 16.09.2014; прайс-лист від 15.09.2014; платіжне доручення № 661 від 29.09.2014; міжнародна товарно-транспортна накладна № 432122 від 03.10.2014; довідка про транспортні витрати б/н від 03.10.2014; каталог постачальника; договір міжнародного експедирування № Т 01-12/10 від 01.12.2010 з додатковою угодою від 17.12.2012; договір транспортно-експедиційного обслуговування № 3691 від 03.08.2011 з додатковою угодою від 01.01.2012; Експертний висновок № ОИ-567 від 07.10.2014 Запорізької торгово-промислової палати; Дублікат ветеринарного свідоцтва від 09.10.2014 серії ДРД-00 № 954221; Ветеринарний (санітарний) сертифікат від 03.10.2014 № LT0165863/L2-14608; Сертифікат походження № 242139 від 25.09.2014; Сертифікат якості № 61 від 16.09.2014; експортна декларація № 14LTLUA000ЕК009FF4 від 29.09.2014.

Після обробки електронного документа та аналізу поданих документів 10.10.2014 відповідачем було надіслано електронним повідомленням письмову вимогу про необхідність надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару; інші документи для підтвердження заявленої у декларанта митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

13.10.2014 позивачем на вимогу відповідача, для підтвердження заявленої митної вартості товару, додатково були надані документи, а саме: платіжне доручення № 510 від 16.07.2014; лист постачальника від 08.10.2014 з поясненнями щодо складу бухгалтерської документації, відсутності каталогів та про отримання оплати за товар; лист експедитора від 08.10.2014 про форму експортних декларацій; лист № 06/02-1859 від 13.10.2014 з поясненнями щодо оплати за товар.

13.10.2014 відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000384/2, за яким корегування митної вартості здійснено за резервним методом, згідно наявної у відповідача інформації щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей з розрахунку 0,95 доларів США за 1 кг товару (митна декларація від 26.09.2014 №100250005/2014/000384/2).

Відповідачем була складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00638, відповідно до якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено, у зв'язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару. Роз'яснено, що для забезпечення можливості митного оформлення товарів необхідно подати нову митну декларацію заповнену відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Мінфіна України від 30.05.2012 №651, враховуючи Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів 13.10.2014 №112050000/2014/000384/2, скоригувати митну вартість перераховану за офіційним курсом НБУ на день оформлення митної декларації та подати, нову митну декларацію в строки встановлені ст. 263 МК України.

14.10.2014 позивач здійснив митне оформлення товару за митною декларацією №112050000/2014/022804 шляхом сплати митних платежів, згідно із заявленою митною вартістю товарів, надавши гарантію у розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості та оформленою відповідачем карткою відмови, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на наступне.

10.10.2014 позивачем була надіслана електронна декларація МД-2, яка була зареєстрована за №112050000/2014/022635 та інші документи для митного оформлення товару.

Згідно даних декларації МД-2 №112050000/2014/022635 митну вартість товару було заявлено у розмірі 135075,47 грн., яку було визначено декларантом за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. До зазначеної суми включені витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України - 9000,00 грн.

Як передбачено п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно інвойсу від 16.09.2014 №1421587, прас-листа продавця до складу вартості продукції продавцем були включені витрати на транспортування від виробника в Норвегії до місця поставки в Литві, згідно умов визначених в інвойсі FCA м. Клайпеда, Литва.

З наданої позивачем довідки від 03.10.2014 про транспортні видатки видно, що вартість транспортно-експедиційних послуг з доставки вантажу (морепродукти) автомобілем номер НОМЕР_1/НОМЕР_2 згідно СМР 432122 від 03.10.2014 для позивача, згідно договору №Т01-12/10 від 01.12.2010 від м. Клайпеда (Литва)-п/п Нові Яриловичі (Україна) складає 9000,00 грн. Також, позивачем було надано договір №Т01-12/10 від 01.12.2010 міжнародного транспортного експедирування, укладений з ТОВ "СМ Транс".

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 6 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами перевірки документів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідачем були виявлені розбіжності, а саме:

1. Копія декларації країни відправлення від 29.09.2014 №14LTLUA000EK009FF4 не містить інформації щодо умов поставки товару;

2. Платіжне доручення від 29.09.2014 №661 в гр. 70 "Призначення платежу" містить посилання на два інвойса, один з яких не має відношення до заявленої партії товару;

3. Висновок ЗТПП від 07.10.14 №ОИ-567 не містить інформації щодо додаткових характеристик товару (харчові приправи і добавки). Крім того, висновок містить ціновий діапазон 0,5 - 0,93 USD/кг.

У зв'язку з тим, що документи подані до митного оформлення не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відповідачем у декларанта були затребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, визначені ст. 53 МК України.

13.10.2014 позивачем були подані додаткові документи, а саме: платіжне доручення № 510 від 16.07.2014; лист постачальника від 08.10.2014 з поясненнями щодо складу бухгалтерської документації, відсутності каталогів та про отримання оплати за товар; лист експедитора від 08.10.2014 про форму експортних декларацій; лист № 06/02-1859 від 13.10.2014 з поясненнями щодо оплати за товар.

Проаналізувавши додатково подані документи, відповідачем встановлено, що лист б/н від 08.10.2014 стосовно копії декларації країни відправлення пояснює виявлену розбіжність в первинно поданих документах і не дає додаткової інформації стосовно вартості товару, тому не може бути використаний для підтвердження заявленого рівня митної вартості. Відповідач зазначає, що наданий документ містить пояснення деяких виявлених розбіжностей в первинно поданих документах, проте не містить інформації, яка підтверджувала б числові значення складових митної вартості. Надані документи для підтвердження митної вартості товару не давали можливості остаточно упевнитися в достовірності визначеної позивачем митної вартості товару та містили розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару. Декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість.

У зв'язку із ненаданням позивачем будь-яких інших додаткових документів, які необхідні для підтвердження митної вартості та з урахуванням наявності інформації про вартісні показники за товар вище ніж заявлені позивачем, відповідач дійшов висновку про не підтвердження заявленої митної вартості, визначеної декларантом за основним методом.

Суд першої інстанції, дослідивши документи, надані позивачем разом з декларацією та додатково додані документи, що викликали сумніви у відповідача при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, дійшов правомірного висновку про необґрунтованість висновків відповідача щодо наявності зазначених вище розбіжностей.

Стосовно тверджень відповідача щодо того, що в експортних деклараціях не зазначено умови поставки, слід зазначити, що згідно листа постачальника Green Transport від 08.10.2014 форма експортних декларацій №14LTLUA000EK009FF4 від 29.09.2014, №14LTLUA000EK00A326 від 13.10.2014, оформлених на продукцію - морожений оселедець цілий 125-200г згідно інвойсів №1421585, 1421587 від 16.09.2014 не передбачає графу з зазначенням умов поставки.

Умови поставки визначені у інвойсі №1421587 від 16.09.2014 та прас-листі продавця, згідно яких транспортування (поставка) від виробника в Норвегії до місця поставки в Литві, здійснювалась на умовах FCA м. Клайпеда, Литва.

З приводу посилань відповідача на виявлені розбіжності, а саме на те, що платіжне доручення від 29.09.2014 №661 містить посилання на інвойси, один з яких не має відношення до заявленої партії товару, суд зазначає наступне.

Позивачем було надано лист виробника від 08.10.2014, відповідно до якого виробник повідомив, що ним були отримані кошти від позивача та зараховані у рахунок оплати за товар в наступній послідовності: платіжний документ №661 від 29.09.2014 на суму 19320 доларів США (9750 доларів США - інвойс №1421585, 9570 доларів США - інвойс №1421587); платіжний документ №510 від 16.07.2014 на суму 62848,80 доларів США (31266 доларів США - інвойс №1421229, 31402,80 доларів США - інвойс №1421238, 180 доларів США - інвойс №1421587). Виробник зазначив, що вищезазначеними інвойсами було отримано 100% передплати за товар, бухгалтерським документом компанії є інвойс, друкованих каталогів не має, вся інформація міститься на сайті компанії.

Також, згідно листа позивача від 13.10.2014 №06/02-1859 про оплату за товар за інвойсом 1421587 від 16.09.2014, складеного в адресу відповідача, загальна сума по інвойсу складає 9750 доларів США. Сума 9570 доларів США була сплачена за платіжним дорученням №661 от 29.09.2014, а сума 180 доларів США - за платіжним дорученням №510 от 16.07.2014. В даному платіжному дорученні №510 от 16.07.2014 в призначенні платежу інвойс 1421587 не зазначений, тому що оплата здійснювалась за іншими інвойсами - 1421229 и 1421238 от 11.07.2014. Оскільки товару було відвантажено на меншу суму, ніж планувалось, виникла передплата в сумі 189 доларів США, яка і була зарахована в рахунок майбутньої поставки за інвойсом 1421587 от 16.09.2014.

Стосовно посилань відповідача на те, що висновок Запорізької торгово-промислової палати від 07.10.14 №ОИ-567 не містить інформації щодо додаткових характеристик товару (харчові приправи і добавки), а також містить ціновий діапазон 0,5 - 0,93 USD/кг, суд зазначає.

Згідно змісту зазначеного висновку, висновок складено експертом Колесник Д.А. в суворій відповідності до діючих документів: Закону України "Про торгово-промислові палати України", Методикою проведення товарознавчої експертизи експертами торгово-промислових пала України"; документованою процедурою ДП 7.5-05.001 СМК ЗТПП.

Отже, висновок Запорізької торгово-промислової палати видає уповноважений орган за встановленою формою та містить необхідну для ідентифікації товару інформацію.

У випадку незгоди відповідача з висновком Запорізької торгово-промислової палати від 07.10.14 №ОИ-567, встановленням відсутності повної інформації щодо товару, відповідач мав звернутися до експерта з метою отримання відповідних роз'яснень.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, у зв'язку виявленням розбіжностей та ненаданням необхідних для підтвердження митної вартості документів, відповідачем було прийняте письмове рішення від 13.10.2014 №112050000/2014/000384/2 про її коригування.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем митна вартість товарів була визначена за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Ст. 58 МК України встановлює основні засади застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

В рішенні про коригування митної вартості відповідачем було зазначено про послідовність застосування методів визначення митної вартості товарів та процедуру проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості. В рішенні було зазначено, що неможливо застосувати при визначенні митної вартості товару основний метод в зв'язку із тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість.

Керуючись ст. 57 МК України 13.10.2014 було проведено процедуру консультацій між позивачем та відповідачем з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості товару. Консультація була проведена шляхом направлення декларанту електронного повідомлення, у якому декларанта було повідомлено про причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості, методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів, методу визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості та про підстави застосування митницею резервного методу визначення митної вартості.

Як видно, відповідачем, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 64 МК України, митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органі доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Відповідачем була використана наявна в органі доходів і зборів інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами, зокрема відомості вантажної митної декларації від 26.09.2014 МД №100250005/2014/125589 (з розрахунку 0,95 доларів США за 1 кг товару).

Згідно ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до п. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що відповідачем була складена картка відмови №112050000/2014/00638, відповідно до якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено. У картці відмови, відповідно до вимог ст. 256 МК України, було зазначено причину такої відмови, а саме прийняттям рішення про коригування митної вартості товару.

До того ж, було роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, а саме, що для забезпечення можливості митного оформлення товарів необхідно подати нову митну декларацію заповнену відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Мінфіна України від 30.05.2012 №651, враховуючи Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 13.10.2014 №112050000/2014/000384/2. Скоригувати митну вартість перераховану за офіційним курсом НБУ на день оформлення митної декларації та подати нову митну декларацію в строки встановлені ст. 263 МК України.

За приписами ч. 7, 8 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Судом встановлено, що 14.10.2014 позивач здійснив митне оформлення товару за митною декларацією №112050000/2014/022804 та випустив у вільний обіг товар під гарантійні зобов'язання.

Слід зазначити, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем не було визначено, які саме відомості про митну вартість товарів залишилися неповними чи недостовірними, оскільки на запит відповідача про надання додаткових документів відповідні документи позивачем були надані.

Суд погоджується з тим, що позивач надав усі документи, які дозволяють визначити митну вартість за основним (першим) методом без суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції.

Відповідачем не було належним чином обґрунтовано, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про неправомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, а отже позов слід задовольнити в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко