Справа № 2а-1319/10/2570
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2010-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2010 р. № 2а-1319/10/2570
Колегія суддів Чернігівського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., суддів Гром Л.М., Сорочко Є.О., при секретарі Грузновій О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу
за позовом ОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Щорському районі (відповідач 1), державної податкової адміністрації України (відповідач 2), Щорського РВ УМВС України в Чернігівській області (відповідач 3)
прозобов'язання вчинити дії
за участю представників сторін:
позивача від позивача від відповідача 1 від відповідача 2 від відповідача 3ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, довіреність № 119/10/10 від 03.02.2010 року ОСОБА_4, довіреність № 10-6013/2788 від 17.08.2009 року ОСОБА_5, довіреність № 3836 від 31.05.2010 року ВСТАНОВИЛА:
До Чернігівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Щорському районі, державної податкової адміністрації України, Щорського РВ УМВС України в Чернігівській області, в якому позивач просить зобовязати ДПА України виключити ідентифікаційний номер або інший номер, який його замінює, виключити всю інформацію про позивача з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обовязкових платежів, що міститься в базах даних відповідачів, а також з спеціального реєстру фізичних осіб, які занесені туди згідно вищевказаного порядку і надалі не вносити будь-яку інформацію про позивача в інформаційний фонд, зобовязати ДПІ у Щорському районі припинити облік позивача як платника податків та інших обовязкових платежів за формою, встановленою згідно вищевказаного Порядку, а також зробити у паспорті позивача на одній із сторінок відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера такого змісту «має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера», завірити її підписом відповідальної особи та гербовою печаткою цією ДПІ, зобовязати відповідачів здійснювати облік позивача як платника податків та інших обовязкових платежів за раніше встановленими формами обліку по прізвищу, імені, по-батькові без застосування ідентифікаційного номера, допустити негайне виконання цього рішення, зобовязати Щорський РВ УМВС України в Чернігівській області поставити відмітку про право здійснення платежів без ідентифікаційного номеру і знищити в компютерних системах органів МВС України всю незаконно зібрану інформацію про позивача, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є віруючим православним Християном, а вчення Православної Церкви забороняє віруючим приймати ідентифікаційний номер, тому він направив заяви до відповідачів, в яких просив зробити відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, проте відповідачі відмовили в задоволення прохання, чим порушили Конституції України та Закони України.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали повністю з підстав, зазначених у наданих запереченнях.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що у 2004 році позивач звернувся до ДПІ у Щорському районі з заявою про відмову від ідентифікаційного коду та з проханням про проставлення у паспорті відмітки про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікацін6його номеру. ДПІ у Щорському районі позивачу надано довідку встановленого зразка.

03.06.2005 року від органів внутрішніх справ отримано корінець повідомлення від 12.05.2005 року про внесення відмітки за № 2523002 про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

15.10.2009 року позивач на адресу ДПІ у Щорському районі звернувся із заявою з проханням вилучити з паспорту відмітку про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікацін6його номеру.

Як вбачається з матеріалів справи державною податковою інспекцією у Щорському районі позивачу надано відповідь № 1088/10/29-2523002 від 19.10.2009 року в якій зазначено, що при оформленні документів для внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, правники ДПІ у Щорському районі керувалися діючим законодавством. Позивач звернувся із аналогічною заявою до ДПА України на яку надано відповідь № 5589/Г/29-2115 від 16.11.2009 року якою визначено порядок внесення відмітки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Механізм реалізації вказаної норми Закону та уповноважений на це орган визначено Порядком унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року N 602/1226, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2004 року за N 1345/9944.

Відповідно до п. 1.4 та 1.5 вказаного Порядку особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера у разі відсутності у неї ідентифікаційного номера, а також особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера у разі наявності у неї ідентифікаційного номера, повідомляє у формі заяви податковий орган за місцем своєї реєстрації.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначений перелік документів, що подає фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, до органу державної податкової служби.

Згідно з п. 1.3 Порядку орган державної податкової служби у термін до 30 календарних днів з дня прийняття заяви надає заявнику довідку, форма якої наведена у додатку 3 до Порядку, або відмовляє в наданні такої довідки із зазначенням причин відмови.

Відповідно до п. п. 4, 5 Порядку фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою N В3 та паспорт громадянина України. Посадова особа органу внутрішніх справ при зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає довідку за формою N В3 щодо повноти і правильності її заповнення та відповідності пред'явленому паспорту. У разі відсутності невідповідностей посадова особа вносить на 7 - 9 сторінку паспорта відмітку наступного змісту «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера».

Інформація, зазначена в заяві, використовується податковими органами для формування відносно особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номера, відповідної особової справи. Після її формування, дані про таку особу виключаються з Державного реєстру, без порушення повноти обліку платників податків та інших обов'язкових платежів, а облік особи здійснюється в альтернативній формі - за серією та номером паспорта.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії та бездіяльність відповідачів вчинені відповідно до закону, в межах повноважень посадових осіб органів державної влади, оскільки право позивача здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера встановлено Законом і не заперечується, а виходячи з фактичних обставин справи, реалізація прав позивача на альтернативну форму обліку при сплаті податків та інших обовязкових платежів залежить виключно від нього, а не від дій чи бездіяльності відповідачів. Позивач необґрунтовано відмовляючись від дотримання Порядку, тим самим позбавляє себе можливості реалізувати своє право на альтернативну форму обліку при сплаті податків і обовязкових платежів.

Необґрунтованим є посилання позивача на те, що не відповідають чинному законодавству положення спірного наказу, відповідно до якого, відмітки у паспорті осіб, що відмовились від ідентифікаційного номера, вносяться працівниками органів внутрішніх справ України, оскільки, відповідно до п. 7 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.92 №2503-ХХII записи та відмітки у паспорті здійснюються паспортною службою, тобто, державним органом який наділений повноваженнями вносити таку відмітку до паспорта особи.

Безпідставною є також вимога позивача про те, що відмітка в паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера повинна бути здійснена органами державної податкової служби, оскільки п.7 Положенням про паспорт громадянина України, про свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1992 року № 2503-XII передбачено, що записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюється виключно паспортною службою органів внутрішніх справ.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що Порядок внесення відмітки паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи-платника податків та інших обовязкових платежів, затверджений спільним наказом ДПА України та ВМС України від 19.10.2004 року № 602/1226 суперечить Конституції України та Закону України «Про державну реєстрацію фізичних осіб-платників податків та інших обовязкових платежів», оскільки Законом чітко передбачено, що для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера у паспорті робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Крім того, на думку суду, безпідставною є й вимога позивача про необхідність засвідчення відмітки гербовою печаткою на одній із сторінці паспорту, оскільки п.5.2 Порядку передбачено, що у разі відсутності відомостей, посадова особа органу внутрішніх справ вносить на сторінки 7,8,9 паспорта відмітку. Даним порядком не передбачено засвідчення відмітки гербовою печаткою.

На державну податкову службу спеціальним Законом «Про державну податкову службу в Україні» покладено обов'язок щодо збирання та зберігання відомостей про платників податків, в тому числі і про тих фізичних осіб, які відмовились від ідентифікаційного номера. Додатки №1 та №2 до наказу ДПА України та МВС України № 602/1226 від 19.10.04 є типовими формами заяв, що подаються особами, які через релігійні переконання бажають відмовитись від ідентифікаційного номера. Інші положення, які б зобов'язували збирання, зберігання або використання інформації щодо таких осіб в наказі відсутні.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд приходить до висновку, про правомірність оскаржуваних дій відповідачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих позивачем і відповідачами документів, відмітка в паспорті позивачу була здійснена у 2005 році, проте за захистом своїх прав позивач звернувся лише у 2010 році.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем попущений строк звернення до адміністративного суду, оскільки позивач не звернувся до суду в межах річного строку, який обчислюється з дня коли він дізнався про порушення його прав.

Враховуючи те, що позивачем не заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а відповідачі наполягають на відмові в задоволенні позовних вимог з даних підстав, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову оскільки позивачем пропущений вказаний строк.

За таких обставин позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163, 156 КАС України, колегія суддів Чернігівського окружного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

На підставі ч.3 ст.160 КАС України виготовлення постанови у повному обсязі відкласти на 09.06.2010р

Головуючий суддя підпис ОСОБА_6

Судді підпис ОСОБА_7

підпис ОСОБА_8