Справа № 820/5854/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2015 р.Справа № 820/5854/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Шевцової Н.В.
Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.
за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.
представника відповідача Ващика В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015р. по справі № 820/5854/15
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 третя особа Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом відповідач), третя особа: Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, в якому просив суд:
- визнати неправомірними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у пункти 1 і 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року №206-д «Про результати службового розслідування» в якому цифри «6561,66» замінити на «1423,50».
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 внести зміни у пункти 1 і 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року № 206-д «Про результати службового розслідування» в якому цифри « 6561,66» замінити на «1423,50». В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у пункти 1 і 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року №206-д «Про результати службового розслідування» в якому цифри « 6561,66» замінити на «1423,50», відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову в цій частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 1, 3, 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач зазначає, що протиправна бездіяльність ОСОБА_1 щодо несвоєчасного зняття з продовольчого забезпечення військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину, має кваліфікуватись як непрямий умисел, тобто позивач повинен нести повну матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну такою бездіяльністю.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 2012 року на посаді начальника відділення особового складу та стройового.
03.06.2015 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №206-д позивача, було притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 6561,66 грн. за протиправну бездіяльність, а саме недбале виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим були завдані збитки державі.
Не погодившись з діями посадових осіб військової частини щодо притягнення до матеріальної відповідальності в вищевказаному у розмірі позивач звернувся до суду.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як військовослужбовець, може бути притягнутий до матеріальної відповідальності, за шкоду заподіяну недбалим виконанням ним службових обов`язків, у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, що складає 1423,5 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2015 року № 586К проведено службове розслідування за фактом не зняття з котлового забезпечення військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину.
За результатами проведення службового розслідування складено акт № 900 від 03.06.2015 року, яким встановлено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 - 30.08.2014 року, солдат ОСОБА_3 - 06.09.2014 року, солдат ОСОБА_4 - 01.10.2014 року, солдат ОСОБА_5 - 19.10.2014 року самовільно залишили військову частину.
Відповідно до п 2.9 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2014 року № 333 військовослужбовці військової служби, які самовільно залишили військову частину, у триденний строк з моменту залишення частини знімаються зі всіх видів забезпечення.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 268 від 10.11.2014 року всі військовослужбовці, які самовільно залишили військову частину, мали бути зняті з продовольчого забезпечення зі сніданку 10.11.2014 року.
Внаслідок не зняття перелічених вище військовослужбовців з продовольчого забезпечення заподіяно шкоду державі шляхом завдання додаткових витрат у сумі 6561,66 грн.
Причиною завдання вказаної шкоди стала протиправна бездіяльність начальника відділення особового складу та стройового майора ОСОБА_1 , який належним чином не виконав свої функціональні обов`язки, а саме не здійснював ведення добових відомостей, при підготовці проектів наказів стосовно військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину, не врахував необхідності зняття їх з продовольчого забезпечення, контроль за підлеглим особовим складом здійснював не постійно, а по мірі можливості.
Позивачем не заперечуються вищевказані обставини, що встановлені службовим розслідуванням за фактом не зняття з котлового забезпечення військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину.
На підставі результатів службового розслідування, оформлених актом № 900 від 03.06.2015 року, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року № 206-д, відшкодування збитків у сумі 6561,66 грн. покладено на позивача (п. 1, 2 цього Наказу).
Вказаний розмір стягуваної суми визначено відповідачем з огляду на те, що протиправна бездіяльність ОСОБА_1 має кваліфікуватись як непрямий умисел, а тому позивач повинен нести повну матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну такою бездіяльністю.
Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком відповідача про розмір стягуваної суми з огляду на наступне.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, врегульовано Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР.
Відповідно п. 3 цього Положення протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Пунктом 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
Згідно з п. 25 вказаного Положення під місячним грошовим забезпеченням офіцерського (начальницького) складу і військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, слід розуміти посадовий оклад разом з окладом за військове (спеціальне) звання і процентною надбавкою за вислугу років, а військовослужбовців строкової військової служби - посадовий оклад.
Відповідно п. 13 Положення військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій.
Колегія суддів зазначає, що службовим розслідуванням за фактом несвоєчасного зняття з продовольчого забезпечення встановлено саме недбале виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, а не умисел на знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій, а тому позивач має нести матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
Згідно з п. 25 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР, під місячним грошовим забезпеченням офіцерського (начальницького) складу і військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, слід розуміти посадовий оклад разом з окладом за військове (спеціальне) звання і процентною надбавкою за вислугу років, а військовослужбовців строкової військової служби - посадовий оклад.
З довідки виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 05.06.2015 року № 591/ср вбачається, що місячне грошове забезпечення позивача складає 1423,5 грн.
Отже, розмір матеріальної відповідальності за скоєне правопорушення має складати 1423,5 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у пункти 1 і 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року №206-д «Про результати службового розслідування», зокрема замінити цифри «6561,66» на «1423,50».
Доводи відповідача, що протиправна бездіяльність ОСОБА_1 має кваліфікуватись як непрямий умисел, а тому позивач несе повну матеріальну відповідальність колегія суддів відхиляє, оскільки доказів наявності умислу останнього на знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій, як під час службового розслідування, так і в ході судового розгляду справи військовою частиною НОМЕР_1 не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у пункти 1 і 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року №206-д «Про результати службового розслідування», зокрема замінити цифри «6561,66» на «1423,50».
Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при її прийнятті суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015р. по справі № 820/5854/15 в частині задоволення позову ОСОБА_1 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.
Судді Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 05.10.2015 р.