Справа № 826/20048/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2015 року справа № 826/20048/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до1. Міністерства юстиції України 2. Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання незаконною та необґрунтованою бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

31 серпня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання незаконною та необґрунтованою бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС Мін'юсту України, відповідач 2), державного виконавця Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича та державного виконавця Бойка Олександра Миколайовича, що проявилася у неналежному розгляді, а саме відсутності перевірки фактів та вирішення вимог клопотання ОСОБА_1 № 48 від 05.05.2015 та клопотання № 49 від 19.05.2015 по виконавчому провадженню ВП № 4529908 з виконання рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 25476/02 у справі «Погребна проти України»;

- зобов'язання Міністерства юстиції України (далі - Мін'юст України, МЮУ, відповідач 1), Департаменту ДВС Мін'юсту України розглянути належним чином, а саме перевірити факти та винести рішення по наслідкам розгляду вимог клопотання ОСОБА_1 № 48 від 05.05.2015 та вимог клопотання № 49 від 19.05.2015 по виконавчому провадженню ВП № 4529908 з виконання рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 25476/02 у справі «Погребна проти України» і забезпечити їх виконання.

Також позивачем подано клопотання про встановлення судового контролю щодо виконання судового рішення у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказаними вище державними виконавцями в порушення норм чинного законодавства не розглянуті її клопотання № 48 від 05.05.2015 та № 49 від 19.05.2015 в межах виконавчого провадження ВП № 4529908.

Крім того, в зв'язку з неотриманням результатів розгляду та невирішення вимог вказаних вище клопотань, звернувшись у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» до Мін'юсту України з запитом № 489 від 26.06.2015 про надання інформації щодо неналежного розгляду клопотань № № 48 та 49 в межах виконавчого провадження ВП № 4529908 та не отримавши відповіді, позивач вважає, що відповідачем 1 вчинено протиправну бездіяльність. Та з метою відновлення, на думку позивача, порушених прав, свобод та інтересів вважає за необхідне зобов'язати Мін'юст України розглянути належним чином, а саме перевірити факти та винести рішення по наслідкам розгляду вимог обох клопотань № 48 від 05.05.2015 та № 49 від 19.05.2015 і забезпечити їх виконання.

Представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися. В судовому засіданні представник відповідачів проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку розглянути справу в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий документ - рішення Європейського Суду з прав людини № 25476/02 від 15.02.2007 про зобов'язання виплатити ОСОБА_1 1 700 євро як компенсацію за моральну шкоду та судові витрати, а також виконати рішення Васильківського міського суду від 31 січня 2002 року, в частині, якою Васильківське міське управління МВС зобов'язано повернути майно, конфісковане у заявниці в квітні 1999 року під час обшуку її помешкання; ця сума має бути конвертована у національну валюту держави-відповідача на день здійснення платежу (ВП № 4529908).

Так, 17 серпня 2007 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кириченком В.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 4529908 з виконання виконавчого документу - рішення Європейського Суду з прав людини № 25476/02, згідно з якою стягувачем є ОСОБА_1, боржником - Держава Україна, про: «зобов'язання виплатити ОСОБА_1 1 700 євро як компенсацію за моральну шкоду та судові витрати, а також виконати рішення Васильківського міського суду від 31 січня 2002 року, в частині, якою Васильківське міське управління МВС зобов'язано повернути майно, конфісковано у заявниці в квітні 1999 року під час обшуку її помешкання. Ця сума має бути конвертована у національну валюту держави-відповідача на день здійснення платежу».

15 травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись з клопотанням № 48 від 05.05.2015 до Департаменту ДВС Мін'юсту України, в якому просили: 1) провести перевірку невиконання боржником рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 заява № 25476/02 по справі «Погребна проти України», про що скласти Акт державного виконавця про невиконання рішення суду; 2) викликати Міністра юстиції України для надання письмових пояснень з приводу невиконання виконавчого документу - рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 заява № 25476/02 по справі «Погребна проти України», а в разі неявки боржника без поважних причин винести постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 3) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій працівників прокуратури та органів внутрішніх справ для притягнення винних осіб до відповідальності за втрату і знищення документів виконавчого провадження № 4529908 з виконання рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 заява № 25476/02 по справі «Погребна проти України»; 4) надіслати вимогу до Міністра юстиції України про надання пояснень по факту невиконання Мін'юстом України та директором Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України Бірюковою Оленою Олександрівною законних вимог державного виконавця Державної виконавчої служби України від 26.02.2014 № П-2589/5.-245/8 та від 14.05.2014 № П-5918/5-8 про здійснення повторного розрахунку/конвертації грошових коштів (1 700 євро), які мають бути перераховані (сплачені) ОСОБА_1 згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини № 25476/02 від 15.02.2007; 5) надіслати вимогу до Міністра юстиції України про надання пояснень по факту порушення директором Департаменту - начальником відділу Бірюковою Оленою Олександрівною вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 6, ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» при невиконанні рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 заява № 25476/02 по справі «Погребна проти України» і законних вимог державного виконавця Державної виконавчої служби України від 26.02.2014 № П-2589/5.-245/8 та від 14.05.2014 № П-5918/5-8; 6) з метою профілактичного впливу, повідомити Кабінет Міністрів України, Генеральну прокуратуру України про факти порушення Мін'юстом України вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 6, ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» та умисне невиконання законних вимог державного виконавця Державної виконавчої служби України від 26.02.2014 № П-2589/5.-245/8 та від 14.05.2014 № П-5918/5-8; 7) в зв'язку з ухиленням боржником від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду Прем'єр-міністра України, Міністра юстиції України, - за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням суду.

19 травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись з клопотанням № 49 від 19.05.2015 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін'юсту України, в якому просили: 1) розглянути дане клопотання протягом п'яти днів для належного та повного виконання рішення Суду; 2) винести постанову про накладення арешту на майно боржника в зв'язку з невиплатою стягувачу 1 700 євро, які мають бути перераховані (сплачені) ОСОБА_1 згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 № 25476/02; 3) винести постанову про накладення арешту на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах в Національному банку України та Державній казначейській службі України в зв'язку з невиплатою боржником стягувачу 1 700 євро, які мають бути перераховані (сплачені) ОСОБА_1 згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 № 25476/02; 4) опечатати каси в Національному банку України та Державній казначейській службі України в зв'язку з невиплатою боржником стягувачу 1 700 євро, які мають бути перераховані (сплачені) ОСОБА_1 згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 № 25476/02; 5) приєднати дане клопотання та результат його розгляду до матеріалів виконавчого провадження ВП № 4529908.

Вказане клопотання № 49 прийняте на особистому прийомі Управлінням по роботі зі зверненнями громадян Міністерства юстиції України 19.05.2015 за вх. № 399/1.

Заявники, не дочекавшись ні відповідей, ні результатів розгляду вищенаведених клопотань за № № 48 та 49, 26.06.2015 звернулись у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» до Міністерства юстиції України із запитом № 489, в якому просили: протягом п'яти днів з дня отримання запиту надіслати копію результату бездіяльності та халатної діяльності посадових осіб органу ДВС МУЮ щодо неналежного розгляду клопотання № 48 від 05.05.2015 та клопотання № 49 від 19.05.2015 по виконавчому провадженню № 4529908 з виконання рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 заява № 25476/02 по справі «Погребна проти України»; надіслати копію реєстраційної картки по клопотанню № 48 від 05.05.2015 та клопотанню № 49 від 19.05.2015; надати пояснення щодо порушення строків розгляду клопотання № 48 від 05.05.2015 та клопотання № 49 від 19.05.2015 та неприйняття рішень по наслідкам їх неналежного розгляду.

Як зазначено позивачем, станом на момент подання нею даної позовної заяви будь-яких відповідей від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та від Міністерства юстиції України на її клопотання за № № 48, 49 та на запит № 489, відповідно, надано не було.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянуто звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 26.06.2015 за № 489, за наслідками розгляду якого підготовлено відповідь від 30.07.2015 вих. № КО-13000/20-1, в якій повідомляється про те, що зазначені у зверненні № 489 клопотання долучені до матеріалів виконавчого провадження та враховуються при виконанні рішення суду; примусове виконання рішення Європейського Суду з прав людини здійснюється державною виконавчою службою з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»; 11.06.2015 до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України направлено банківські реквізити ОСОБА_1 для здійснення повторного розрахунку/конвертації грошових коштів (1 700 євро), які мають бути перераховані (сплачені) згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини № 25476/02 від 15.02.2007; оскільки, інформація щодо перерахування, конвертації та виплати коштів до відділу не надходила, вимогами державного виконавця від 25.06.2015, 20.07.2015 зобов'язано Міністерство юстиції України надати документальне підтвердження здійснення повторного розрахунку/конвертації грошових коштів (1 700 євро), які мають бути перераховані (сплачені) ОСОБА_1 згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини № 25476/02 від 15.02.2007; після надходження відповідей на зазначені вимоги державного виконавця, подальше виконання рішення суду буде здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

У той же час, колегією суддів встановлено, що даних щодо направлення на адресу позивача вказаного вище листа (вих. № КО-13000/20-1 від 30.07.2015) матеріали справи не містять, представником відповідачів 1, 2 під час розгляду справи доказів направлення такого листа заявникам надано також не було.

Незгода позивача з незаконною та необґрунтованою бездіяльністю відповідача 2, що проявилася у неналежному розгляді, а саме відсутності перевірки фактів та вирішення вимог клопотань № 48 від 05.05.2015 та № 49 від 19.05.2015 по виконавчому провадженню ВП № 4529908 та необхідністю вчинення відповідачами 1, 2 певних дій обумовила її на звернення до суду з даною позовною заявою.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів частково погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР), Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 березня 2004 року № 26/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 березня 2004 року за № 342/8941 (далі - Інструкція № 26/5).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон № 606-XIV у редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 1 названого Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 6 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

Проте, Законом № 606-XIV не встановлено строків та порядку вирішення клопотань державним виконавцем.

Загальним Законом, що регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів та який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення є Закон № 393/96-ВР та Інструкція № 26/5.

Колегія суддів зазначає, що хоча й спеціальним законодавчим актом, який регулює правовідносини щодо примусового виконання виконавчих документів є Закон України «Про виконавче провадження», втім враховуючи те, що нормами зазначеного Закону не врегульовано питання щодо порядку та строку вирішення клопотань, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції № 26/5.

Відповідно до ст. 15 Закону № 393/96-ВР (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно із ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Колегією суддів встановлено, що на клопотання № 48 від 05.05.2015 та № 49 від 19.05.2015 відповідачем 2 відповідей у визначений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» строк, надано не було.

Оскільки відповідачем 2 в порушення вказаних норм законодавства не надано відповідей на клопотання позивача за № № 48 та 49, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконною та необґрунтованою бездіяльності Департаменту ДВС Мін'юсту України, державного виконавця Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича та державного виконавця Бойка Олександра Миколайовича, що проявилася у неналежному розгляді, а саме відсутності перевірки фактів та вирішення вимог клопотання ОСОБА_1 № 48 від 05.05.2015 та клопотання № 49 від 19.05.2015 по виконавчому провадженню ВП № 4529908 з виконання рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 25476/02 у справі «Погребна проти України», в строки і порядок передбачені національним законодавством України є обґрунтованою, а отже такою, що підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідачів 1, 2 розглянути належним чином, а саме перевірити факти та винести рішення по наслідкам розгляду вимог клопотання ОСОБА_1 № 48 від 05.05.2015 та вимог клопотання № 49 від 19.05.2015 по виконавчому провадженню ВП № 4529908 з виконання рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 25476/02 у справі «Погребна проти України» і забезпечити їх виконання, колегія суддів зазначає, що за вказаних обставин вона підлягає задоволенню лише частково в спосіб зобов'язання Мін'юсту України та Департаменту ДВС Мін'юсту України розглянути клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 № 48 від 05.05.2015, № 49 від 19.05.2015 та прийняти за результатами їх розгляду відповідні рішення; в решті дана вимога задоволеною бути не може, оскільки зобов'язання відповідачів 1, 2 у певний бажаний для позивача спосіб вирішити клопотання № № 48, 49 буде втручанням в дискреційні повноваження суб'єктів владних повноважень та суперечитиме вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо завдань адміністративного судочинства.

Статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Оскільки, колегією суддів встановлені ознаки протиправної бездіяльності відповідача 2 з розгляду клопотань № 48 від 05.05.2015 та № 49 від 19.05.2015, суд вважає за необхідне зобов'язати Департамент ДВС Мін'юсту України протягом місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили подати до суду звіт про виконання даного судового рішення.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і на підставі п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів присуджує на користь позивача здійснені нею документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 109,62 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єктів владних повноважень, що виступали сторонами у справі.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 122, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державного виконавця Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича та державного виконавця Бойка Олександра Миколайовича, що проявилася у неналежному розгляді, а саме відсутності перевірки фактів та вирішення вимог клопотання ОСОБА_1 № 48 від 05.05.2015 та клопотання № 49 від 19.05.2015 по виконавчому провадженню ВП № 4529908 з виконання рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 25476/02 у справі «Погребна проти України».

3. Зобов'язати Міністерство юстиції України та Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянути клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 № 48 від 05.05.2015, № 49 від 19.05.2015 та прийняти за результатами їх розгляду відповідні рішення.

4. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

5. Зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протягом місяця з дня набрання постановою у даній справі законної сили подати до суду звіт про виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2015 у справі № 826/20048/15.

6. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 109,62 грн. (сто дев'ять гривень 62 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко