Справа № 825/3726/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м.Київ К/800/16457/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Єрьомін А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» до Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області Оліфіренко Марини Миколаївни про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» звернулося з позовом до Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області Оліфіренко Марини Миколаївни, в якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 03 грудня 2014 року, просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05 листопада 2014 року №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов'язати внести відомості до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки площею 56,0500 га, що розташована на території Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про неправомірність та безпідставність оскаржуваного рішення відповідача щодо відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки ним були подані всі документи у відповідності з вимогами Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області Оліфіренко Марини Миколаївни від 05 листопада 2014 року №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; зобов'язано відповідача внести відомості до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки площею 56,0500 га, що розташована на території Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року задоволено апеляційну скаргу Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області Оліфіренко Марини Миколаївни; постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року скасовано; у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року, ухвалити нове рішення, у якому визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області Оліфіренко Марини Миколаївни від 05 листопада 2014 року №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» звернулося до Відділу Держземагенства у Менському районі із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 56,05 га, що розташована за адресою: Чернігівська область, Менський район, Феськівська сільська рада, Сільськогосподарський двір. До заяви додано документацію із землеустрою, електронний документ, документ про присвоєння податкового номеру та документ, що посвідчує особу.

05 листопада 2014 року Державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Менському районі Оліфіренко М.М. прийнято рішення №РВ-014, яким відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року №3613 державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч.1 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Згідно ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації (ч.5 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі також Порядок), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до п.110 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Частиною 6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначені підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, якими є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Як встановлено п.67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр». Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Відповідно до п.2 розділу VІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Згідно п.115 Порядку Державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) між земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 08 травня 2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/1768 (далі також Інструкція).

Згідно п.1.2 розділу І Інструкції встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до п.2.8 розділу II Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документів із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Судом апеляційної інстанції відзначено, що у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Товариству з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» для будівництва та обслуговування виробничих приміщень сільськогосподарського призначення (сільськогосподарський двір) в с.Феськівка, вул.Республіканська, 66, 69, провулок Леніна, 4, 7, 9, 11 Менського району Чернігівсько області, аркуші 39 та 40, зовнішня межа земельної ділянки площею 56,0500 га межовими знаками встановленого зразку не закріплювалась.

Отже, технічна документація із землеустрою не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про Державний земельний кадастр», Інструкції про встановлення (відновлення) між земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Землі, на яких розташовані господарські будівлі та двори ТОВ «Успіх-Мена», площа яких 56,0500 га, розташовані на земельній ділянці площею 2189,3 га, право на яку виникло до 2004 року і яка вважається сформованою незалежно від присвоєння кадастрового номера відповідно до розділу VІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», форма власності чітко визначена - колективна.

У Національній кадастровій системі, яка розроблена відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, функція внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельні ділянки з колективною формою власності відсутня, так як не передбачена чинним законодавством.

Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН№ 0034 від 18 листопада 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству ім.Ватутіна передано у колективну власність земельні ділянки для виробництва сільськогосподарської продукції загальною площею 2596,00 га (в тому числі: 1401,8 га - рілля; 64,1 га - багаторічні насадження; 627,5 га - сіножаті; 364,5 га - пасовища; 47,6 га - під будівлями і дворами; 21,6 га - під шляхами і прогонами; 41,5 га - ліси та інші лісовкриті площі; 16,5 га - болото; 0,7 га - відкриті землі без рослинного покриву; 10,2 га - води). Вказаний Державний акт на право колективної власності на землю є чинним. При цьому, змін про межі та розміри земельної ділянки з урахуванням матеріалів про розпаювання, земель, які залишилися комунальній власності, та наявних об'єктів нерухомості, що належать іншим особам, до вказаного акту не вносилися. Також, судом обґрунтовано відзначено, що крім Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» є й інші власники нерухомого майна, яке розміщене на спірній земельній ділянці.

За вказаними обставинами, з урахуванням обґрунтованості рішення відповідача про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Успіх-Мена».

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх-Мена» відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді