Справа № 813/7119/13-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р. № 876/1537/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання відмови незаконною та зобовязання до вчинення дій,

встановив:

19.09.2013 ОСОБА_3 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Львівській області, третя особа Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області у якому, з урахування уточнень позовних вимог, просить: визнати незаконними дій ГУ Держземагентства - відмову у наданні згоди на розробку проекту землеустрою про надання у власність земельної ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту; зобовязати повторно розглянути заяву щодо надання згоди на розробку проекту землеустрою земельної ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту, для надання її у власність.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що посилання відповідача на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010, як на єдину підставу для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, є безпідставним, оскільки вказане розпорядження було предметом розгляду у судах України. Остаточне рішення щодо його незаконності було прийнято апеляційним судом Львівської області 21.10.2010, яким розпорядження Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 було визнано незаконним та скасовано. Зазначає, що законних підстав, передбачених п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, для відмови у наданні згоди на розробку проекту землеустрою земельної ділянки у відповідача не існувало.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 позов задоволено повністю.

Із цією постановою не погодився відповідача та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що ГУ Держземагентства правомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки керуючись ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншим громадянам на ті ж землі. На момент звернення позивача з клопотанням, вказане розпорядження було чинним. Відповідач, відмовляючи в наданні дозволу позивачу, діяв відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки надання такого дозволу ОСОБА_3 порушило б права громадян, які отримали такий дозвіл згідно розпорядження голови Пустомитівської РДА від 02.03.2010 № 124, яке було чинним.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, а тому відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 08.08.2013 звернулась до ГУ Держземагентства із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦП з земель сільськогосподарського призначення (рілля), які розташовані на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту.

До клопотання додано викопіювання з кадастрової карти (плану), на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копію документа, що посвідчує особу, копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів.

На зазначену заяву позивачу надійшла відповідь ГУ Держземагентства від 05.09.2013 № 01-16/4-5667, згідно якої їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту у зв'язку з тим, що розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 № 124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» надано дозвіл громадянам на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту. Зазначено, що на час розгляду клопотання позивача, розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації № 124 від 02.03.2010 є чинним та стосується тієї самої ділянки, про яку йдеться в клопотанні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 № 124 хоч і було чинним на час надання відповідачем відмови, однак з досліджених судом картографічних матеріалів, які позивачем долучались до клопотання від 08.08.2013 з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки і картографічних матеріалів з позначенням земель на які розповсюджувалася дія розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010, встановлено, що відсутній факт накладення відповідних земельних ділянок. Отже, відповідач у відмові у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладеної у листі за № 01-16/4-5667 від 05.09.2013, безпідставно посилався на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010, оскільки судом не встановлено факту накладення відповідних земельних ділянок.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи справу у апеляційному порядку вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частинами 6 та 7 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже з аналізу наведеної норми вбачається, що такої підстави для відмови у наданні дозволу, як наявність рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі, ЗК України та інші нормативно-правові акти не містять.

Разом з тим, Верховний Суд України, висновки якого у відповідності до ст. 244-2 КАС України мають враховуватись судами загальної юрисдикції при розгляді подібних спорів, у своїй постанові від 10.12.2013 № 21-358а13 зазначив, що системний аналіз положень ст. 118 ЗК України дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявність станом час звернення позивача з клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чинного розпорядження голови Пустомитівської РДА від 02.03.2010 № 124 із списком громадян, яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради, не перешкоджало наданню позивачу відповідного дозволу.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, на час вирішення цієї справи, вказане вище розпорядження втратило чинність після набрання 22.10.2013 законної сили постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 у справі № 2а-7817/11/1370, якою визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 «Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124» у звязку з чим відновилася дія розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 № 627 на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010».

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, з картографічних матеріалів долучених позивачем до клопотання від 08.08.2013 з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки і картографічних матеріалів з позначенням земель на які розповсюджувалася дія розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010, ці земельні ділянки не накладаються.

Відповідачем, на якого відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України покладено обовязок доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, доказів які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність факту накладення земельних ділянок не надав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі № 813/7119/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_4

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 21.09.2015.