Справа № 820/5876/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/19695/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року

у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа - начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України в Харківській області Демченко О.М., про скасування наказів, поновлення на посаді та виплату коштів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Харківського міського управління (далі - ВБНОН Харківського МУ) ГУ МВС України в Харківській області, у званні капітана міліції. Наказами начальника ГУ МВС України в Харківській області від 30 травня 2013 року №479 та від 18 червня 2013 року №199о/с його звільнено з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114). Вважаючи своє звільнення незаконним, просив суд визнати незаконним рішення в частині його звільнення в запас за порушення дисципліни, та скасувати вказані накази, поновити на посаді та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, вважає, що судами не взято до уваги норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС).

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого ВБНОН Харківського МУ ГУ МВС України в Харківській області у званні капітана міліції.

Наказами начальника ГУ МВС України в Харківській області від 30 травня 2013 року №479 та від 18 червня 2013 року № 199 о/с його звільнено з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення №114.

Підставою звільнення позивача став висновок службового розслідування від 30 травня 2013 року, яким встановлено наступні обставини. 30 квітня 2013 року близько 17 години оперуповноваженими ВБНОН Харківського МУ ГУМВС України в Харківській області: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був затриманий громадянин ОСОБА_9 за зберігання наркотиків. Після цього, застосувавши відносно нього фізичне насилля та спеціальні засобі - наручники, доставили до адміністративної будівлі ХМУ, де шляхом фізичного та психологічного впливу змусили написати заяву про надання дозволу на проведення особистого огляду, пояснення про нібито придбання, виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичного засобу - марихуани та вилучення цього засобу, пред'явили вимогу про передачу коштів у сумі 5000 доларів США. Однак, у зв'язку з відсутністю таких коштів, змусили ОСОБА_9 скласти розписку про отримання ним грошових коштів у розмірі 6500 доларів США від гр. ОСОБА_10 та передати останньому власний автомобіль "Ніссан Максима", д.н. НОМЕР_1, і документи на нього.

Перевіряючи доводи сторін, суди дійшли висновку, що оперуповноважені ВБНОН Харківського МУ ГУ МВС України в Харківській області, в тому числі позивач, не маючи у провадженні належним чином зареєстрованого повідомлення про кримінальне правопорушення чи іншу подію, доручення слідчого або оперативно-розшукової справи, затримали громадянина ОСОБА_9, не повідомили про це у найближчий підрозділ міліції, не викликали слідчо-оперативну групу для фіксації факту можливого вчинення ним кримінального правопорушення, здійснили вилучення речовини рослинного походження, доставку останнього до адмінбудівлі Харківського МУ ГУ МВС України в Харківській області та склали відносно затриманого завідомо підроблений протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Вирішуючи спір, суди правильно керувались Дисциплінарним статутом ОВС та Положенням №114.

За умовами статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна це - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Тому, суди правильно вважали доведеним факт порушення дисципліни позивачем, оскільки ним порушено пункт 2.4. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та положень про комісії, затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050, статтю 7 Дисциплінарного статуту ОВС та підпункти 2.2, 3.2 розділу ІІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, оскільки позивачем здійснено затримання громадянина ОСОБА_9 та вилучення у нього речовини рослинного походження і його доставку без належним чином зареєстрованого повідомлення про кримінальне правопорушення, без доручення слідчого чи оперативно-розшукової справи. Крім того, позивач не повідомив про затримання найближчий підрозділ міліції та не викликав слідчо-оперативну групу для фіксації факту можливого вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Оцінюючи докази, які є у справі, в тому числі висновки службового розслідування, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення врахував характер проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку позивача, його ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації та інше. Тому, відповідач накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про правомірність рішення відповідача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги перевірялись судами, їм дана належна оцінка і вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін, якщо визнає, що судом апеляційної інстанції не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
О.П. Стародуб