Справа № 2а-1954/09/1970
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 р. Справа № 71021/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Богаченка С.І.,

при секретарі судового засідання Луцак І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області, третя особа виконавчий комітет Тернопільської міської ради про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» 30.06.2009 року звернулося в суд з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення - рішення №/0/73577 від 20.11.2008 року, №/3/36526 від 15.06.2009 року та №/4/36895 від 16.06.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» не належать до комунальної власності, тарифи щодо оплати транспортних послуг, які ним надаються, погоджувались виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, тобто здійснювалось державне регулювання цих тарифів, тому транспортні послуги, що їх надає Товариство з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто», повинні звільнятись від оподаткування податком на додану вартість згідно пп. 5.1.13. п.5.1. ст.5 Закону України «Про податок па додану вартість».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ТОВ «Менс-Авто» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2009 року скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що дана постанова була винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Зазначає, що позивач здійснює свою діяльність по перевезенню осіб пасажирським транспортом у межах населеного пункту у звичайному режимі. Враховуючи те, що підприємство апелянта не належать до комунальної власності, тарифи щодо оплати транспортних послуг, які ним надаються, не встановлювались, а погоджувались виконавчим комітетом Тернопільської міської ради згідно ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таке погодження тарифів оплати транспортних послуг органом самоврядування позивач вважає регулюванням тарифів.

Представник позивача при апеляційному розгляді апеляційну скаргу підтримав з зазначених в ній підстав.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив, вважаючи прийняте рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, так як погодження тарифів оплати транспортних послуг органом самоврядування для підприємств не комунальної власності не є регулюванням тарифів, що звільняє платника податків від оподаткування ПДВ.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України вважає справу слухати за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

При апеляційному розгляді справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» на 10-ти власних та орендованих автобусах надавало послуги з перевезення пасажирів у межах населеного пункту м. Тернополя на основі заключених договорів з Департаментом житлово-комунального господарства, екології і транспорту Тернопільської міської Ради № 12-е, № 85-о від 26.11.2005 року та № 167/0 від 29.12.2007 року у звичному режимі руху. Пунктом 2 зазначених договорів визначено, що обов'язком замовника (департаменту житлово-комунального господарства, екології і транспорту Тернопільської міської ради) є погодження тарифів на перевезення пасажирів і багажу в установленому законодавством порядку.

Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2005 року по 30 червня 2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005 року по 30.06.2008 року та складеної акт перевірки від 07 листопада 2008 року № 141 73/23-920/3238 7114.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.1.4., п.1.15 ст.1. пп.3.1.1. ст.3, п.4.1. ст.4, пп.5.1.13. п.5.1. ст.5 та пп.7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», зокрема, перевіряючі дійшли висновку про відсутність підстав для звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій із надання послуг із перевезення пасажирів позивачем, оскільки таке не здійснюється по регульованих органом місцевого самоврядування тарифах. Наведене, на думку відповідача привело до заниження податкового зобов'язання по податку на додану вартість.

За результатами акту 20.11.2008 року Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією було винесено податкове повідомлення-рішення №/0/73557 про визначення позивачу суми податкового зобов'язання в розмірі 540783,00 грн. ( 360522, 00 грн. - основний платіж, 180261, 00 грн. - штрафні санкції). При оскарженні даного податкового повідомлення-рішення до Тернопільської ОДПІ, ДПА в Тернопільській області, ДПА України, розмір донарахованої суми податкового зобов'язання було зменшено та становила згідно податкових повідомлень-рішень №/3/36526 від 15.06.2009 року, №/4/36895 від 16.06.2009 року 467463,50 грн., ( 300275,00 грн. - основний платіж, 167188,50 грн - штрафні санкції ).

Ст. 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. № 2344 із змінами та доповненнями, зокрема, визначено, що автомобільні транспортні засоби перевізників, що використовуються ними для дання послуг з перевезень пасажирів і вантажів, відносяться до автомобільного транспорту загального користування. При цьому послуги пасажирського автомобільного транспорту загального користування поділяються: автобусні, таксі та вантажопасажирські перевезення пасажирів та багажу.

Відповідно до ч.3 статті 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з частинами першою та другою статті 632 Цивільного кодексу України ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюють або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Надаючи оцінку підставам прийняття податкових повідомлень - рішень, які стали предметом оскарження у справі, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних та міських рад відноситься: 1) встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; 2) погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Зі змісту частини 2 статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», колегія суддів вбачає, що під словами «встановлює» і «погоджує» слід мати на увазі форму регулювання тарифів на перевезення пасажирів в розумінні п.п. 5.1.13 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість».

Згідно рішень виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 729 від 22.06.2005 року «Про встановлення та погодження тарифів на перевезення пасажирів та багажу електротранспортом, автобусами і маршрутними таксі», № 983 від 26.07.2006 року «Про встановлення та погодження тарифів на перевезення пасажирів та багажу електротранспортом, автобусами і маршрутними таксі», № 33 від 21.01.2008 року «Про встановлення та погодження тарифів на перевезення пасажирів та багажу електротранспортом, автобусами і маршрутними таксі» вирішено встановити для комунального підприємства «Тернопільелектротранс» та погодити для перевізників не комунальної форми власності, які працюють в звичайному режимі руху, тарифи на перевезення пасажирів та багажу автобусами.

Погодження тарифів на перевезення пасажирів для Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» вищевказаними рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради вказані в акті перевірки і не оспорюються податковим органом.

Суд першої інстанції розглядаючи справу дійшов висновку, що пільги із сплати податку на додану вартість, передбачені 5.1.13 п.5.1 ст.5 Закону України «Про податок на додану вартість» не поширюються на позивача у справі, оскільки поняття «регулювання цін, тарифів» тотожне поняттю «встановлення цін, тарифів», а тому суд зазначив, що тарифи на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування підлягають регулюванню органами місцевого самоврядування у разі, якщо вони надаються підприємствами комунальної форми власності.

Проте, колегія суддів не погоджується із таким висновком Тернопільського окружного адміністративного суду, оскільки відповідно до п.п. 5.1.13 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість» звільняються від оподаткування операції з надання послуг з перевезення осіб пасажирським транспортом (крім таксомоторів) у межах населеного пункту, тарифи на які регулюються органом місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, визначеної законом.

Суд першої інстанції зазначив, що погодження у встановленому порядку тарифів на перевезення може здійснюватися виключно із суб»єктами господарювання - перевізниками комунальної форми власності. Проте, судова колегія із таким висновком погодитися не може, оскільки із норми ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на яку посилався суд першої інстанції, випливає висновок, що органи місцевого самоврядування встановлюють в порядку і межах, визначених законодавством, тарифи, зокрема, на транспортні послуги, які надаються підприємствами комунальної власності, і погоджують ці питання з підприємствами, що не перебувають у комунальній власності.

Отже, п.п. 5.1.13 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість» охоплює обидві форми регулювання тарифів (і встановлення, і погодження).

На думку колегії суддів, якщо б дана норма мала на увазі тільки встановлення тарифів, то у п.п. 5.1.13 вищевказаного Закону була б використана конструкція «тарифи встановлюються», а не «тарифи регулюються», як вказано у Законі. Лише у такому випадку можна б було погодитися із висновком суду першої інстанції про можливості застосування пільги лише «комунальними» підприємствами. А це, у свою чергу, означало б податкову дискримінацію суб'єктів господарювання, які не належать до комунальної власності, яка не допускається законом.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що вказане договірне погодження цін і тарифів на перевезення являється саме формою їх регулювання.

Крім того, згідно листа Міністерства економіки України №3801-25/176 від 27.05.2009 року «Щодо ціноутворення у сфері перевезення пасажирів автомобільним транспортом», а також листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва №7166 від 18.06.2009 року відповідно до законодавства встановлення і погодження в установленому порядку тарифів на транспортні послуги є методами (заходами) їх державного регулювання.

Вищевказане підтверджується також актом перевірки Державної інспекції з контролю за цінами у Тернопільській області, рішенням Державної інспекції з контролю за цінами у Тернопільській області № 97 від 27.10.2008 року, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.01.2009 року у справі №2-а-11473/08,с-Авто» про застосування економічних санкцій до позивача за порушення державної дисципліни цін (ст.14 Закону України «Про ціни та ціноутворення»).

Таким чином, виходячи з того, що тарифи на пасажирські перевезення позивачем були погоджені виконавчим комітетом Тернопільської міської ради , судова колегія вважає, що термін «регулювання тарифів на які регулюються органом місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, визначеної законом» і які надають право на звільнення від податку на додану вартість охоплює не тільки встановлення таких тарифів для підприємств комунальної власності, але й підприємств, які не належать до комунальної форми власності, які працювали за тарифами на перевезення пасажирів, які були погоджені виконавчим комітетом Тернопільської міської ради.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» здійснювало перевезення пасажирів за тарифами, які слід вважати регульованими в розумінні п.п. 5.1.13 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість», що свідчить про те. що відповідні операції із надання послуг з перевезення не є об'єктами оподаткування податком на додану вартість, що дає підстави вважати оскаржувані податкові повідомлення - рішення протиправними.

Вищевказані вище обставини суд першої інстанції не врахував, що призвело до прийняття рішення в порушення норм матеріального права, яке в силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень - рішень.

Відсутність в позові вимог про протиправність спірних податкових повідомлень рішень, а тільки вимоги про їх скасування, на думку колегії суддів, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, так як скасування спірних податкових повідомлень рішень обґрунтовується позивачем саме їх протиправністю.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202 ч.1п.4, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2009 року у справі №2а-1954/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс-Авто» до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області, третя особа виконавчий комітет Тернопільської міської ради про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Податкові повідомлення - рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції рішення про нарахування податкових зобов»язань та штрафних санкцій №/0/73577 від 20.11.2008 року, №/3/36526 від 15.06.2009 року та №/4/36895 від 16.06.2009 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_1

Постанова у повному обсязі складена 15.02.2011 року.