Справа № 2а-202/09
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 р. Справа № 72894/09

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 05.05.2009 року звернулася в суд з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати дії протиправними, скасувати постанову інспектора ДПС Рогатинського ВДАІ ОСОБА_2 від 17.03.2009 року АТ №0045543, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2009 року скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановленої швидкості руху, однак фіксація правопорушення за допомогою приладу «Візир» не може виступати доказами та підтверджувати обставини вчинення адміністративного правопорушення, оскільки такий прилад не є автоматичним засобом фіксації та не працює в автоматичному режимі. З фотографій, приєднаних до постанови не видно привязки автомобіля до місцевості. Крім того відносно позивача не було складено протоколу про адміністративне правопорушення.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора ДПС Рогатинського ВДАІ ОСОБА_2 від 17.03.2009 року АТ №0045543 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень, як власника транспортного засобу марки «Опель», д.н. НОМЕР_1, при керуванні яким, 07.03.2009 року о 10:53 год. перевищено максимальну швидкість руху у 60 км/год., згідно п.12.4 Правил дорожнього руху, більш ніж на 20 км/год.

Зі змісту постанови видно, що зазначене правопорушення зафіксовано технічним засобом «Візир» №0812451, що має функцію фотозйомки, відтак, відповідно до ст.14-1 КУпАП стягнення накладено на власника транспортного засобу, яким, відповідно до свідоцтва про реєстрацію, є позивач, при цьому постанову винесено у його відсутності відповідно до ст.258 КУпАП.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 року № 341, одними з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки дорожнього руху, удосконалення регулювання дорожнього руху, захист прав та законних інтересів учасників дорожнього руху (п.2, п.4).

Організація дорожнього руху здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів (ст.27 Закону України «Про дорожній рух»).

Показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху є доказами по справі (ст.251 КУпАП), висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст.14-1 КУпАП притягаються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що відповідно до призначення радіолокаційного відеозаписуючого вимірювача швидкості «Візир» та основних технічних характеристик відсутня вказівка на роботу даного приладу в автоматичному режимі.

В оскаржуваній постанові зазначено про застосування приладу «Візир», однак відсутні дані, як він був налаштований, який був встановлений тип цілі, дата повірки, дані чи допущений працівник ДПС, який склав постанову, до роботи зі спеціальними технічними засобами.

В той же час, на момент винесення оскаржуваної постанови та відповідно до листа Держспецзвязку вих.№8/1-817 від 25.03.2009 року пристрій фіксації порушень Правил дорожнього руху «Візир» органами ДАІ України для проведення державної експертизи або сертифікації до Держспецзвязку не надавався, процедур державної експертизи або сертифікації не проходив, експертного висновку або Сертифіката відповідності у сфері захисту інформації не мав.

Тому суд апеляційної інстанції не може прийняти як доказ показання цього приладу та долучені фото як достовірно встановлену швидкість руху автомобіля позивача. Крім того відсутність на фото інших транспортних засобів не може свідчити про їх відсутність на дорозі, а також на фото відсутній сталий орієнтир.

Таким чином, відповідачем не було надано документи, які б підтверджували, що вищевказаний прилад «Візир» має усі передбачені законодавством документи, які б підтверджують правильність його роботи.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Колегія суддів приходить до переконання, що відповідно до ст.10 Закону України «Про міліцію», Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України при виявленні правопорушення працівник ДАІ має втрутитись та запобігти правопорушенню. Втручання при правопорушеннях полягає в обовязковому реагуванні на дії громадян з метою запобігання правопорушенням та їх припинення, застосування до порушників установлених заходів впливу (п.12.11 Інструкції).

Згідно ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до відповідальності і протягом трьох днів з дня винесення має бути надіслана цій особі.

Органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час виявлення інспектором порушення ПДР, а саме перевищення можливої швидкості автомобілем "Опель", д.н. НОМЕР_1, водій не зазнав реагування на обрану ним швидкість руху, зупинений не був, тобто втручання в протиправні дії не зазнав, а продовжував рух з обраною швидкістю. Таким чином, працівник ДПС ДАІ був пасивним спостерігачем дій водія на дорозі, а не посадовою особою, яка згідно до норм чинного законодавства має забезпечувати безпеку дорожнього руху.

Колегія суддів приходить до переконання, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, а саме, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які помякшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необєктивно досліджені та враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства колегія суддів прийшла до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування постанови інспектора ДПС Рогатинського ВДАІ від 17.03.2009 року АТ №0045543.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування судом апеляційної інстанції постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга є підставною і оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.3, 202 ч.1 п.4, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2009 року у справі №2а-202/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора ДПС Рогатинського ВДАІ ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 17.03.2009 року серія АТ №0045543 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок) гривень за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора ДПС Рогатинського ВДАІ ОСОБА_2 від 17.03.2009 року серія АТ №0045543 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок) гривень за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_3