Справа № 816/4200/15
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4200/15

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кулик-Куличок О.Л.,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 обласного центру зайнятості, третя особа - Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості, про визнання дій та бездіяльності неправомірними, визнання неправомірним і скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 обласного центру зайнятості, третя особа - Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості в якому просила:

- визнати неправомірними дії ОСОБА_1 обласного центру зайнятості щодо звільнення її 04.08.2015 з посади спеціаліста І категорії відділу надання соціальних послуг з працевлаштування Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості,

- визнати неправомірним та скасувати наказ ОСОБА_1 обласного центру зайнятості від 04.08.2015 про звільнення з посади,

- зобов'язати ОСОБА_1 обласний центр зайнятості поновити її на посаді спеціаліста І категорії відділу надання соціальних послуг з працевлаштування Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, нарахувати на виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати неправомірного звільнення (04.08.2015) по дату винесення судового рішення,

- стягнути з ОСОБА_1 обласного центру зайнятості 5000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди,

- визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_1 обласного центру зайнятості в частині не надання відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка потребує домашнього догляду з 06.08.2015 по 06.02.2016,

- зобов'язати ОСОБА_1 обласний центр зайнятості надати відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 06.08.2015 по 06.02.2016.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що наказом відповідача від 04.08.2015 ОСОБА_4 незаконно звільнено з посади спеціаліста І категорії відділу надання соціальних послуг з працевлаштування Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, оскільки фактично звільнення відбулося у період перебування ОСОБА_4 у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 05.02.2015 по 05.08.2015. Крім того, позивач вказує на те, що 01.08.2015 на адресу ОСОБА_1 ОЦЗ позивачем було направлено довідку із заявою про потребу дитини у домашньому догляді з 06.08.2015 по 06.02.2016, а відтак вважає, що ОСОБА_1 ОЦЗ допущено протиправну бездіяльність в частині ненадання відпустки по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 06.08.2015 по 06.02.2015. Також зазначила, що внаслідок порушення ОСОБА_1 ОЦЗ трудових прав, позивачу завдало душевних страждань, а тому позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представники відповідача судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

У наданих до суду письмових запереченнях відповідач вказував, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки на момент видачі ОСОБА_1 обласним центром зайнятості наказу про звільнення ОСОБА_4 останньою не було надано документів, які б свідчили про можливе продовження перебування у відпустці без збереження заробітної плати. Зазначав, що довідку №472 від 28.07.2015 про потребу дитини у домашньому догляді отримано відповідачем лише 05.08.2015. У той же час після отримання заяви про надання відпустки та вищевказаної довідки, відповідачем, враховуючи роз'яснення ОСОБА_6 охорони здоров'я, прийнято рішення продовжити ОСОБА_4 відпустку без збереження заробітної плати, про що було видано наказ №175-бз від 28.08.2015 "Про відміну, внесення змін до наказів обласного центру зайнятості та надання відпустки". Зауважував, що про даний факт позивача було повідомлено листом №ОЦЗ-13-3250/0-15 від 31.08.2015, який ОСОБА_4 отримала 05.09.2015.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести без участі представника Кременчуцької міськрайонного центру зайнятості.

Заслухавши пояснення представників відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом ОСОБА_1 обласного центру зайнятості № 260-к від 31 серпня 2009 року ОСОБА_4 призначено на посаду спеціаліста І категорії відділу взаємодії з роботодавцями Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника (ОСОБА_7В.), до дня її фактичного виходу з відпустки, як таку, що пройшла за конкурсом, з 01 вересня 2009 року /а.с. 31/.

Наказом ОСОБА_1 обласного центру зайнятості № 270-к від 10 вересня 2009 року переведено ОСОБА_4 на посаду спеціаліста І категорії відділу надання соціальних послуг Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника (ОСОБА_7В.), до дня її фактичного виходу з відпустки, з 11 вересня 2009 року із збереженням рангу та посадового окладу /а.с. 32/.

У зв'язку з допущенням помилки в наказі від 07.09.2009 №270-к, відповідачем винесено наказ від 08.09.2009 №274-к "Про внесення змін до наказу та про підвищення кваліфікації державних службовців", яким у розпорядчій частині наказу назву відділу "надання соціальних послуг" замінено на "надання соціальних послуг з працевлаштування" /а.с. 33/.

Наказом ОСОБА_1 обласного центру зайнятості № 163-в від 28.03.2012 надано ОСОБА_4, спеціалісту І категорії відділу організації працевлаштування населення Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, оплачувану соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12 квітня 2012 року по 05 лютого 2015 року /а.с. 34/.

На підставі заяви ОСОБА_4 наказом ОСОБА_1 обласного центру зайнятості від 04.02.2015 №17-бз "Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_5М." позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду тривалістю 180 календарних днів з 6 лютого по 4 серпня 2015 року /а.с. 35/. Із вказаним наказом позивач була ознайомлена 10.02.2015, про що свідчить її підпис на зворотньому боці наказу.

04 серпня 2015 року ОСОБА_1 обласним центром зайнятості винесено наказ №229-к про звільнення ОСОБА_4, як такої, що працювала на тимчасовій посаді спеціалісту І категорії відділу надання соціальних послуг з працевлаштування Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, наказ від 07.09.2009 №270-к, та по 05.02.2015 перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ від 28.03.2012 №163-к), та перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 06 лютого по 04 серпня 2015 року (наказ від 04.02.2015 №17-бз), 04 серпня 2015 року у зв'язку з закінченням строку трудового договору, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України /а.с. 40/.

04 серпня 2015 року провідним фахівцем з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Кременчуцького РЦЗ ОСОБА_8 за місцем проживання позивача, передано ОСОБА_4 копію наказу про звільнення та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки та декларування доходів, від підписання яких остання відмовилася, що підтверджується службовою запискою від 04.08.2015 /а.с. 38/.

05.08.2015 року вищевказані документи отримано представником позивача за довіреністю ОСОБА_9, яким також повідомлено, що 04.08.2015 ОСОБА_4 отримала наказ №229-к від 04.08.2015 "Про звільнення" та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки від 09.06.2015 №№ОЦЗ-13-2099/0-15, що засвідчено в акті про відмову ОСОБА_4 підписати наказ про звільнення з роботи та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки від 05.08.2015 /а.с. 39/.

Водночас 05.08.2015 на адресу ОСОБА_1 обласного центру зайнятості надійшла заява позивача про надання відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 06 серпня 2015 року по 06 лютого 2016 року із довідкою № 472 від 28.07.2015 про потребу дитини у домашньому догляді з 06.08.2015 по 06.02.2016 /а.с. 41, 45/.

Позивач, вважаючи, що відповідачем неправомірно звільнено її з посади, без врахування її права на відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, звернулася до суду із відповідним позовом.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на порушення її прав внаслідок прийняття ОСОБА_1 обласним центром зайнятості наказу від 04.08.2015 про звільнення її з посади спеціаліста І категорії відділу надання соціальних послуг з працевлаштування Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, а також ненаданням відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 06.08.2015 по 06.02.2016.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 ОЦЗ після отримання 05.08.2015 заяви ОСОБА_4 від 01 серпня 2015 року про надання відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 06 серпня 2015 року по 06 лютого 2016 року та довідки про потребу дитини у домашньому догляді з 06.08.2015 по 06.02.2016 від 28.07.2015 №472, здійснено запит до ОСОБА_6 охорони здоров'я ОСОБА_1 ОДА щодо надання роз'яснення з приводу оформлення довідки про потребу дитини у домашньому догляді .

Представниками відповідача пояснено, що звернення до ОСОБА_6 охорони здоров'я ОСОБА_1 ОДА було зумовлено розбіжностями у довідках, наданих Кременчуцькою міською дитячою лікарнею від 20.01.2015 №278 та від 28.07.2015 №472 (щодо різної адреси місця проживання, дати, вказаної в довідці від 20.01.2015)

У відповідь на запит відповідача ОСОБА_6 охорони здоров'я ОСОБА_1 ОДА листом від 27.08.2015 №2796/01-40/6780/04-1 повідомлено про те, що родина дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в орендованих квартирах, тому за час спостереження дитини адреса змінювалася. Дитина перебуває на диспансерному обліку з 27.11.2014, дата вказана в довідці від 20.01.2015 є технічною помилкою. Довідка дійсна з 06.08.2015 по 06.02.2015, тому до роботи мати повинна приступити 07.02.2016 /а.с. 46/.

На підставі вказаного листа ОСОБА_6 охорони здоров'я ОСОБА_1 ОДА, заяви ОСОБА_4 наказом ОСОБА_1 обласного центру зайнятості від 28.08.2015 №175-бз "Про відміну, внесення змін до наказів обласного центру зайнятості та надання відпустки":

- внесено зміни до наказу обласного центру зайнятості від 04.02.2015 №17-бз "про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_5М.", саме, після слів "...тривалістю 180 календарних днів..." вказано "з 6 лютого по 05 серпня 2015 року включно";

- відмінено наказ обласного центру зайнятості від 04.08.2015 №229-к "Про звільнення ОСОБА_5М.";

- надано ОСОБА_4 відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 06 серпня 2015 року по 06 лютого 2016 року включно /а.с. 47/.

ОСОБА_1 обласного центру зайнятості від 31.08.2015 №ОЦЗ-13-3280/0-15 надіслано копію вказаного наказу позивачу та повідомлено про внесення змін до наказу від 04.02.2015 №17-бз, відміну наказу від 04.08.2015 №229-к, а також повідомлено, що наказом від 28.08.2015 №175-бз ОСОБА_4 надано відпустку відповідно до поданої заяви /а.с. 48/.

Даний лист разом з копією наказу від 28.08.2015 №175-бз отримано позивачем 05.09.2015, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 50/.

Отже, на час розгляду справи скасовано наказ від 04.08.2015 №229-к "Про звільнення ОСОБА_5М." та надано ОСОБА_4 відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 06 серпня 2015 року по 06 лютого 2016 року.

З огляду на викладене, відсутній предмет спору, оскільки вимоги, викладені позивачем в адміністративному позові, про скасування наказу про звільнення та зобовязання надати відпустку без збереження заробітної плати, виконані відповідачем до дати звернення позивача до суду.

У пункті 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Аналіз норм Кодексу свідчить, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Враховуючи те, що наказом ОСОБА_1 обласного центру зайнятості від 28.08.2015 №175-бз, стан субєктивних прав та обовязків позивача у сфері проходження публічної служби відновлено до первісного, який існував до прийняття спірного наказу від 04.08.2015 №229-к, при цьому забезпечено реалізацію права позивача на відпустку без збереження заробітної плати, суд приходить до висновку про відсутність порушених прав позивача у сфері проходження публічної служби, які підлягають судовому захисту.

Таким чином, позовні вимоги про визнання неправомірними дій ОСОБА_1 обласного центру зайнятості щодо звільнення позивача 04.08.2015 з посади спеціаліста І категорії відділу надання соціальних послуг з працевлаштування Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, визнання неправомірним та скасування наказу відповідача від 04.08.2015 про звільнення з посади, зобов'язання відповідача поновити на посаді спеціаліста І категорії відділу надання соціальних послуг з працевлаштування Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, нарахувати на виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати неправомірного звільнення (04.08.2015) по дату винесення судового рішення, визнання неправомірною бездіяльності відповідача, в частині не надання відпустки по догляду за дитиною, зобов'язання надати відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 06.08.2015 по 06.02.2016, задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову є висновок суду про відсутність порушень прав та інтересів позивача, підстави для надання оцінки іншим аргументам у даній справі відсутні.

Відносно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 обласного центру зайнятості моральної шкоди в розмірі 5000 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Так, за приписами статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У позовній заяві позивачем не обґрунтовано та не підтверджено доказами, що порушення її законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Посилання позивача на те, що порушено її стосунки із колегами по роботі, суд оцінює критично, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, позивач знаходилася у відпустці по догляду за дитиною. Розрахунок розміру моральної шкоди позивачем також не наведено.

При цьому суд враховує, що на час розгляду справи порушені законні права позивача у трудових відносин, які підлягають судовому захисту, відсутні, стан субєктивних прав та обовязків позивача відновлено відповідачем у короткий термін, до дати звернення позивача до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 обласного центру зайнятості моральної шкоди в розмірі 5000 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Отже, позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 обласного центру зайнятості, третя особа - Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості, про визнання дій та бездіяльності неправомірними, визнання неправомірним і скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол