Справа № 320/237/14-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/14349/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Швець В.В., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, в якому просила стягнути з відповідача недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу за 2007 рік в розмірі 3650,60 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.10.2007р. позов задоволено.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.02.2014р. заяву Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено, постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.10.2007р. скасовано та призначено справу до судового розгляду.

Вказана ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015р. скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу в розмірі 3650,60 грн.

У касаційній скарзі Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області з посиланням на порушення норм матеріального права, допущених судом апеляційної інстанції, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015р. та залишити в силі постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2014р.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами встановлено, що позивач є інвалідом війни І групи, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області та відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, що складає 4100,60 грн.

Проте відповідач, керуючись Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік", нарахував та виплатив позивачу одноразову грошову допомогу і розмірі 450 грн.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу щорічної одноразової грошової допомоги діяв відповідно до вимог діючого на той момент законодавства.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Законом України "Про державний бюджетУкраїни на 2007 рік" зупинено дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині встановлення розміру разової щорічної одноразової грошової допомоги, що виплачується на підставі статті 13 зазначеного Закону. Проте Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 вищезазначені положення визнано такими, що не відповідають Конституції України, тому в 2007 році виплата позивачу була проведена в меншому розмірі, ніж встановлено зазначеним Законом.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду апеляційної інстанції з наступних підстав.

Пунктом 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" на 2007 рік зупинено дію частини п'ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення розміру виплат грошової допомоги, а статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено виплату цієї допомоги інвалідам I групи в розмірі 450 грн.

Конституційний Суд України Рішенням від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 положення статті 29 та пункту 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, зазначені положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 6-рп/2007, тобто з 9 липня 2007 року, тоді як виплата грошової допомоги позивачу здійснювалася в період, коли ці норми Закону були чинними.

Таким чином, дії відповідача на час виплати позивачу грошової допомоги були правомірними, оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, встановленому Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", викликана не протиправними діями відповідача, а прийняттям положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (які в подальшому були визнані неконституційними), відповідно до яких розмір грошової допомоги було зменшено.

Верховний Суд України в постановах від 04.09.2012р. та від 11.11.2014р. (справи №№ 21-227а12; 21-459а14 відповідно) висловив аналогічну правову позицію.

З урахуванням вказаного, суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області задовольнити, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015р. скасувати, постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2014р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач Кочан В.М.

судді Пасічник С.С.,

Швець В.В.