Справа № 2-а-527/2010
Суддя: Шляхов В. І.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ріпкинський районний суд Чернігівської області
Справа № 2-a-596/2Q10 p.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2010 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Шляхова В. І., за участю секретаря Нерус Н. І.,

розглянувши порядку письмового провадження в смт. Ріпки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області, про визнання бездіяльності органу владних повноважень неправомірною, зобовязання відповідача вчинити певні дії,

встановив:

17 листопада 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він є дитиною війни та згідно зі ст.6 Закону України (далі ЗУ) Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Так як рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 відповідно визнані такими, що не відповідають Конституції положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими була зупинена дія статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», та внесені до неї зміни, в 2009-2010 p.p. Верховною Радою України не приймались закони, якими зупинялась на 2009-2010 р. дія ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», або іншим чином обмежувалась її дія, просить визнати дії відповідача щодо відмови перерахувати і виплати йому державну соціальну допомогу за 2009, 2010 роки неправомірними, зобовязати з управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області здійснити такий перерахунок та здійснити виплати з 01 .01. 2009 року по день винесення судового рішення.

Ухвалою судді від 19 листопада 2010 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог за періоди з 01 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р. і з 1 січня 2010 р. по 17 травня 2010 року включно залишено без розгляду, у решті вимог справа була призначена до судового розгляду.

02 грудня 2010 року від управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі надійшло письмове заперечення проти позову, в якому відповідач просить відмовити в позові повністю за необґрунтованістю позовних вимог. Суть заперечень зводиться до того, що відповідач діє у межах своєї компетенції і у відповідності до діючого законодавства.

Вивчивши доводи адміністративного позову та заперечень, інші матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 народився 27 січня 1938 року і є дитиною війни в розумінні ст. 1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом. Відповідно чинної редакції' ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Верховною Радою України в 2010 р. не приймались закони, якими зупинялась на 2010 р. дія ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», або іншим чином обмежувалась її дія.

Суд погоджується з позивачем про те, що для визначення розміру надбавки до пенсії за ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни підлягає застосуванню абзац 1 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування"', який передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, суд враховує, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (ч. 2 ст. 22 Конституції чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (ч. З ст. 22 Основного Закону). У рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. № 5- рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками зазначено, що згідно зі статтею 22 Конституції конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ч. 2), при прийнятті нових законів або внесенні змів до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод ч. 5». Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку . Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту' основного права в жодному разі не може бути порушена.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншогу правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Таким чином, суд знаходить, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини за період з 18 травня 2010 року по 17 листопада 2010 року обраховував та виплачував позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», у занижених розмірах.

Враховуючи ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, виходячи з ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, суд знаходить, що належить вийти за межі заявлених вимог, оскільки у обраний ним спосіб їх неможливо захистити. Отже ці дії відповідача слід визнати протиправними та зобовязати його вчинити певні дії на поновлення порушеного права позивача та у звязку з цим задовольнити позов частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни", ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 11, 21, 49, 51, 99, 100, 105, 122, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області щодо виплати ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги у розмірі менше 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 18 травня 2010 року по 17 листопада 2010 року - протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області здійснити нарахування ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) щомісячної соціальної допомоги за період з 18 травня 2010 року по 17 листопада 2010 року відповідно до ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та провести виплату за виключенням сплачених сум.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити через їх безпідставність.

Судові витрати відсутні.

Управлінню Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області постанову у межах суми стягнення за один місяць виконати негайно.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання її копії апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.І. Шляхов