Справа № 2а-1584/12/2170
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2015 р. м. Київ К/800/36707/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Лосєва А.М., Моторного О.А.,

розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу Бериславської міжрайонної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 у справі №2-а-1584/12/2170 за позовом Бериславської міжрайонної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби до Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» про стягнення податкового боргу.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.09.2012 позовні вимоги Бериславської міжрайонної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби до Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто з рахунків Комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» у банках, що його обслуговують, заборгованість по податку на додану в сумі 45377,00грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.09.2012 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Бериславська міжрайонна державна податкова інспекція Херсонської області Державної податкової служби 08.07.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 02.09.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, пункту 57.1 статті 57, пункту 59.5 статті 59, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, статті 67 Конституції України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Комунальним підприємством «Бериславтеплокомуненерго» подано до податкової інспекції податкову декларацію податку на додану вартість за лютий 2012 року № із самостійно визначеним податковим зобов'язанням у розмірі 45377,00грн.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

В порушення вищенаведених вимог відповідач у визначені законодавством строки не сплатив суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Заборгованість відповідача перед бюджетом з податку на додану вартість за лютий 2012 року у розмірі 45377,00грн. підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків та не заперечується відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем відповідно до пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» були надіслані перша податкова вимога від 04.12.2001 №1/166 на суму 130,80грн., та другу податкову вимогу 05.02.2002 №2/110 на суму 17494,46грн., які були отримані директором підприємства. Після надіслання зазначених вимог сума заборгованості відповідача перед бюджетом збільшувалася.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що надіслані платникові податків податкові вимоги у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. Чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу після набрання чинності Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення податкового боргу є правильним.

Оскільки апеляційний суд під час розгляду справи неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а суд першої інстанції вирішив спір з додержанням норм матеріального та процесуального права, то зазначена обставина відповідно до частини першої статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухваленої у справі постанови апеляційного суду та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 210, 222, 223, 226, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Бериславської міжрайонної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 у справі №2-а-1584/12/2170 скасувати, залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.09.2012.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ А.М. Лосєв

__________________ О.А. Моторний