Справа № 2а-6261/10/2670
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6261/10/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"13" грудня 2010 р. м. Київ

колегія суддів судової палати по адміністративним справам Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Земляної Г.В.

суддів Парінова А.Б., Петрика І.Й.

при секретарі Ломановій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2, якій діє від імені позивача субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2010 року у справі за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у святошинському районі міста Києва про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_3 (далі СПД ОСОБА_3О.) звернувся до суду з позовом якому просить скасувати рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва ( далі ДПІ у Святошинському районі міста Києва) від 23.11.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій №. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач здійснював торгівлю продукцією власного виробництва, у зв'язку з чим не повинен був застосовувати реєстратор розрахункових операцій.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2010 року у задоволені позову СПД ОСОБА_3О відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою СПД ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Співробітниками відповідача проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт перевірки від 22 жовтня 2009 року № 621/17-40/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання норм податкового валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.04.2008р. по 30.06.2009р.»

На підставі висновків зазначеного акту перевірки, 23 листопада 2009 року про порушення позивачем п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»відповідачем було винесено рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у сумі 977029 (дев'ятсот сімдесят сім тисяч двадцять дев'ять) гривень 82 копійки.

Винесення зазначеного рішення мотивоване наступними висновками акту перевірки. Так, перевіркою було встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_3 з 01.04.2008р. по 30.06.2009р. працював на загальній системі оподаткування, надавав інші послуги, пов'язані з поліграфічним виробництвом.

Згідно наданих на перевірку прибуткових касових ордерів за період з 01.04.2008р. по 30.06.2009р., суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_3 отримані готівкові кошти за реалізований товар на загальну суму 195405,82 грн. (за II - IV кв. 2008р. - в розмірі 99305,820грн., І півріччя 2009р. - 96100,00 грн.).

Актом перевірки сформовано висновок, що, в порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», перевіркою встановлено здійснення суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_3 розрахункових операцій в готівковій формі без проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через реєстратори розрахункових операцій за період з 01.04.2008р. по 30.06.2009р. на загальну суму 195405,82 грн. (за II - IV кв. 2008р. - в розмірі 99305,820грн., І півріччя 2009р. - 96100,00 грн.).

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову позивача прийшов до висновку, про правомірність та законність винесено відповідачем рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Статтею 1 цього Закону встановлено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України від 06.07.95 року N 265/95-ВР «Про реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Пунктом 1 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Оскільки позивач не має статусу платника єдиного податку, та не є установою та організацією то вимоги п.1, 6 ст.9 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»на нього не діють.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Колегія суддів зазначає, що при винесені рішення про застосування фінансових санкцій від 23 листопада 2009 року повноваження державної податкової інспекцієї використовувалися з тією метою, з якою вони надані; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та вчинення дії; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином рішення ДПІ у Святошинському районі від 23 листопада 2009 року законе та обгрунтоване та скасуванню не підлягає.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає позовні вимоги субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в звязку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанціїбез змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, якій діє від імені позивача субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі, тобто з 20 грудня 2010 року шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: А.Б.Парінов

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлений 20 грудня 2010 року.