Справа № 160зп-15/804/9200/15
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"01" жовтня 2015 р. справа № 160зп-15/804/9200/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 у липні 2015 року звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Додатково позивач подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою зупинити дію податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачем в даній адміністративній справі оскаржується податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 1337-17 від 16.06.2015, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн.

В заяві про забезпечення позову позивач просив зупинити дію податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 1337-17 від 16.06.2015 та заборонити ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області вживати будь-які заходи з погашення податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 1337-17 від 16.06.2015, в тому числі і нарахування пені.

В обґрунтування заяви та апеляційної скарги апелянт зазначив, що строк для добровільної сплати визначеного в податковому повідомленні-рішенні податкового зобов'язання сплив, у випадку його несплати у податкового органу виникає право податкової застави на активи платника податків та здійснюється нарахування пені, а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі № 804/9200/15.

Суд зазначає, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з приписами статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання. Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень або забороною вчиняти певні дії можливе лише у виключних випадках, при цьому рішення суду з вказаного питання має бути обґрунтованим та мотивованим щодо того, в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам чи інтересам особи, а у випадку невжиття таких заходів потребуватиме значних зусиль для їх відновлення у майбутньому.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявленого клопотання, адже позивачем не надано жодних належних та достатніх доказів очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи, а також виникнення перешкод щодо їх відновлення.

Крім того колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, саме з дня набрання судовим рішенням в адміністративній справі № 804/9200/15 законної сили грошове зобов'язання, визначене в податковому повідомленні-рішенні № 1337-17 від 16.06.2015, буде вважатися узгодженим та, у випадку визнання його правомірним, потягне певні наслідки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року в адміністративній справі № 160зп-15/804/9200/15 - без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова