Справа № 820/5289/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 р. Справа № 820/5289/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу "Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7" Харківської обласної ради на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2015р. по справі № 820/5289/15

за позовом ОСОБА_1

до Комунального закладу "Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7" Харківської обласної ради

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального закладу «Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс № 7» Харківської обласної ради (далі по тексту КЗ «ХСНВК № 7» ХОР), відповідач), в якому просив суд:

1. Визнати неправомірними дії Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради, що виявились у незаконній відмові в наданні інформації на запити ОСОБА_1 про надання публічної інформації №300/15, №301/15, №302/15, №303/15, №304/15 від 27.04.2015 р.

2. Зобов'язати Комунальний заклад Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію, що запитувалася ним в інформаційних запитах №300/15, №301/15, №302/15, №303/15, №304/15 від 27.04.2015 р., а. саме:

- копію договору разом зі специфікаціями, на підставі якого здійснюється постачання молока до Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради з 01 квітня 2015 р.;

- копію договору разом зі специфікаціями, на підставі якого здійснюється постачання масла вершкового до Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради з 01 квітня 2015 р.;

- копію договору разом зі специфікаціями, на підставі якого здійснюється постачання сиру сичужного, кисломолочного сиру до Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради з 01 квітня 2015 р.;

- копію договору разом зі специфікаціями, на підставі якого здійснюється постачання продуктів молочних (сметана, кефір, ряжанка, йогурт тощо) до Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради з 01 квітня 2015 р.;

- копію договору разом зі специфікаціями, на підставі якого здійснюється постачання виробів з м'яса (ковбаса, сосиски, сардельки тощо) до Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради з 01 квітня 2015 р..

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 р. по справі № 820/5289/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської обласної ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано неправомірними дії Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради, що виявились у незаконній відмові в наданні інформації на запити ОСОБА_1 про надання публічної інформації №300/15, №301/15, №302/15, №303/15, №304/15 від 27.04.2015 р.

Зобов'язано Комунальний заклад Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію, що запитувалася ним в інформаційних запитах №300/15, №301/15, №302/15, №303/15, №304/15 від 27.04.2015 року.

Стягнуто з Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 р. по справі № 820/5289/15 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції безпідставно зазначено в мотивувальній частині постанови про Центр професійно-технічної освіти № 1, який не має відношення до відповідача по справі, та необґрунтовано встановлено, що відповідач знаходиться у підпорядкуванні Міністерства освіти України, в той час як органом управління майном позивача є Харківська обласна рада. Вказує на те, що обласний бюджет у відповідності до ч.2 ст.5 Бюджетного кодексу України є місцевим бюджетом, а відтак, висновки суду першої інстанції про те, що КЗ «ХСНВК № 7» фінансується з Державного бюджету України, не відповідають дійсності. З посиланням на п.7 ст.3 КАС України, п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», п.п.1.3, 1.7, 2.2 Статуту КЗ «ХСНВК № 7» ХОР стверджує, що відповідач не є субєктом владних повноважень, а відтак, інформація, створена в процесі діяльності відповідача, незалежно від напряму діяльності та завдань, не може вважатися публічною та не підпадає під дію положень Закону України «Про доступ до публічної інформації». Отже, договори та специфікації є результатом діяльності відповідача не як субєкта владних повноважень, а як учасника господарських відносин та не вважається публічною. Крім того, зазначив, що позивач фактично запитував лише копії документів відповідача, що стосуються його господарської діяльності, а не інформацію щодо використання бюджетних коштів. При цьому, у розумінні ч.1 ст.626, ст.655, ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України, ч.ч.3, 4 ст.263, ст.265 Господарського кодексу України договір є підставою для можливості здійснення господарської діяльності, що не відноситься до інформації щодо використання бюджетних коштів, а отже, надання позивачу укладених відповідачем договорів у якості публічної інформації не передбачено законом. З посиланням на ч.1 ст.6, ст.7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ч.ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про інформацію», ст.2, ч.ч.1, 2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» вказує, що у запитуваних позивачем договорах міститься інформація з обмеженим доступом про фізичних осіб (ідентифікаційний номер, адреса місця реєстрації, телефони тощо), а тому надання позивачеві копій договорів, що містять зазначену інформацію, може зашкодити правам та законним інтересам вказаних у них осіб.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з інформаційними запитами №300/15, №301/15, №302/15, №303/15, №304/15 від 27.04.2015 р. до відповідача - Комунального закладу Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради, в яких просив надати публічну інформацію щодо використання бюджетних коштів під час закупівлі продуктів харчування, а саме: копії договорів, укладених Комунальним закладом Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради на постачання продуктів харчування з 01 квітня 2015 року, разом зі специфікаціями. (а.с.8-12).

Листом від 06.05.2015 року відповідач відмовив позивачу у наданні копій запитуваних документів, посилаючись на те, що згідно чинного законодавства (п.3 ч.1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації") інформація, яка запитувалась не є публічною (а.с.13).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання надати запитувану ним інформацію.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх правомірності, оскільки відповідачем безпідставно відмовлено у наданні публічної інформації на запити позивача, при цьому, не обґрунтовано належним чином твердження про обмеження доступу до запитуваної позивачем інформації з огляду на норму ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб'єктів стосовно отримання публічної інформації, врегульовані Конституцією України, Законами України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації" та відповідними спеціальними законами.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про інформацію", під інформацією законодавець розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Як встановлено ч.1 ст.7 цього Закону, право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом (ч.2 ст.7 Закону України "Про інформацію").

Колегія суддів зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Визначення поняття "публічна інформація" наведено у ч.1 ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до якої публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", до суб'єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації законодавцем віднесено запитувачів інформації - фізичних, юридичних осіб, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень, розпорядників інформації - суб'єктів, визначених у статті 13 цього Закону, структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За приписами п.1 ч.1 ст. 13 вищеназваного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Положеннями ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на розпорядників публічної інформації покладені обов'язки: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що КЗ "Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс № 7 " ХОР, як комунальний спеціальний навчальний заклад, який знаходиться у підпорядкуванні Харківської обласної ради, як органу місцевого самоврядування, є розпорядником наявної у нього відповідної публічної інформації щодо використання бюджетних коштів.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", письмовий запит подається в довільній формі, проте повинен містити ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З наявних в матеріалах справи копій запитів ОСОБА_1 про надання публічної інформації №300/15, №301/15, №302/15, №303/15, №304/15 від 27.04.2015 р. вбачається, що вказані запити відповідають згаданим у вищенаведеній нормі права критеріям.

Посилання відповідача на те, що вказаний запит не містить в собі прохання надати конкретну публічну інформацію, як це передбачено п.2 ч.5 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", колегія суддів вважає помилковими, оскільки відповідно до вказаної норми права загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, останній повинен містити, якщо запитувачу це відомо.

Доступ до інформації, серед іншого, забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, позивач вважає, що відповідач в порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації" відмовив йому у наданні публічної інформації за запитом відповіддю від 06.05.2015 року.

Пункт 1 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає обовязок розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію. Достовірність, точність і повність наданої інформації може бути встановлена лише, якщо її носій (копії документів) належним чином засвідчений уповноваженим органом.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобовязані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено виключні випадки відмови у задоволенні запиту розпорядниками інформації: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 цього Закону, до публічної інформації з обмеженим доступом відноситься: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (частина п'ята статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відмова відповідача надати позивачу копії договорів із субєктами господарювання мотивована тим, що у цих договорах міститься інформація, яка, на думку відповідача, є конфіденційною.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" до конфіденційної інформації віднесено інформацію, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що обмеження щодо наведеної інформації може бути застосовано у випадку, передбаченому частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" і лише з мотивів попередження шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідачем у відповіді на запит позивача про надання публічної інформації жодним чином не обґрунтовано твердження про обмеження доступу до інформації з огляду на вказану норму права.

Як свідчить зміст запитів від 27.04.2015 року, інформація, що була запитана позивачем є інформацією про використання Комунальним закладом Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7 Харківської міської ради бюджетних коштів. Так, позивач, зокрема, просив надати відповідача завірені належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування на 2015 рік з додатками (специфікаціями) до них.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України від 1 червня 2010 року № 2297-VІ "Про захист персональних даних", відомості про фізичну особу (персональні дані) можуть бути віднесені до конфіденційної інформації як самою особою, так і безпосередньо законом. До конфіденційної інформації віднесено, зокрема: інформацію про національність особи, її освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адресу, дату і місце народження (частина друга статті 11 Закону № 2657-ХІІ); відомості про місце проживання або місце перебування особи (частина восьма статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

За правилами частини сьомої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Виходячи з положень цієї норми, розпорядник інформації у випадку, коли в документі міститься інформація з обмеженим доступом, зобов'язаний надати не документ, а інформацію, доступ до якої необмежений.

Твердження відповідача про те, що створити публічну інформацію може лише субєкт владних повноважень під час виконання своїх обовязків, в той час як відповідач не є субєктом владних повноважень, а відтак, не повинен надавати позивачу запитувану останнім інформацію, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до субєктів відносин у сфері доступу до публічної інформації віднесено, зокрема, розпорядників інформації субєкти, визначені у ст.13 цього Закону.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) субєкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші субєкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обовязковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження субєктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, повязаної з виконанням їхніх обовязків; 4) субєкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями,- стосовно умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Таким чином, відповідач, будучи утворенням органу місцевого самоврядування та юридичною особою, що фінансується з місцевого бюджету, закуповуючи продукти харчування за бюджетні кошти, є розпорядником публічної інформації та обтяжений обовязком надання інформації за запитами щодо використання бюджетних коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що органом управління майном КЗ «ХСНВК № 7» ХОР є Харківська обласна рада, а не Міністерство освіти України, та вважає недоречними доводи відповідача про те, що останній фінансується з місцевого, а не Державного бюджету, оскільки пунктом 2 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не зроблено різниці між особами, що фінансуються з державного бюджету та тими, що фінансуються з місцевих бюджетів, в частині обовязку надання інформації за запитами щодо використання коштів бюджету будь-якого рівня.

При цьому, частиною 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічною визначено не лише інформацію, створену субєктом владних повноважень в процесі виконання ними своїх обов'язків, як помилково вважає відповідач, а й інформацію, яка знаходиться у володінні інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У звязку з чим твердження відповідача про те, що він не є субєктом владних повноважень, не є підставою для звільнення його від обовязку надавати інформацію на запити позивача №300/15, №301/15, №302/15, №303/15, №304/15 від 27.04.2015 р.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач під час розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції не навів обґрунтованих доказів того, що запитувана позивачем інформація є конфіденційною, та доказів відсутності у нього обовязку надавати копії договорів разом із специфікаціями за запитами позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції в мотивувальній частині постанови помилково зазначено, що відповідачем по справі є Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова є державним професійно-технічним навчальним закладом, який входить до загальної структури освітніх закладів України, безпосередньо підпорядковується Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації та Міністерству освіти і науки України і фінансується з Державного бюджету України.

Зазначені посилання суду першої інстанції не призвели до неправильного висновку по суті справи, а відтак, підлягають виключенню з мотивувальної частини постанови, а постанова суду першої інстанції, у відповідності до п.2 ч.1 ст.201 КАС України підлягає зміні.

Інші доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс № 7» Харківської обласної ради задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 р. по справі № 820/5289/15 змінити шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилань на те, що Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова є державним професійно-технічним навчальним закладом, який входить до загальної структури освітніх закладів України, безпосередньо підпорядковується Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації та Міністерству освіти і науки України і фінансується з Державного бюджету України.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2015 р. по справі № 820/5289/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01.09.2015 року.