Справа № 2а-2625/10/0970
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 р. Справа № 36592/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Богаченка С.І.,

при секретарі судового засідання Луцак І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 21.07.2010 року звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати наказ №591-к від 17.06.2010 року «По особовому складу митниці» нечинним, в частині звільнення його із займаної посади старшого інспектора сектора митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці, поновити його на роботі, стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.05.2009 року по 17.06.2010 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що спірний наказ був виданий без дотримання встановленого порядку попереднього повідомлення працівників про наступне вивільнення, йому не була запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю, звільнення відбулося під час його перебування на лікарняному.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2010 року позов задоволено. Визнано нечинним наказ Львівської митниці №591-к від 17.06.2010 року «По особовому складу митниці» в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади старшого інспектора сектора митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці.

Стягнуто з Львівської митниці в користь ОСОБА_1 11 422, 04 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць в розмірі 2 576,30 гривень звернуто до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2010 року скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального і процесуального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого відповідно до статті 202 КАС України вищевказане рішення повинно бути скасоване.

Так судом першої інстанції не враховано, що 21.06. 2010 року позивачу було скеровано повідомлення про наступне вивільнення, тобто після звільнення його з роботи, запропонувавши вакантну посаду прибиральниці. На це повідомлення позивач ніяк не відреагував, на митницю не з'явився, інформацію про згоду чи відмову від запропонованої посади не надав.

Зазначає, що не дотримання двомісячного строку попередження про наступне вивільнення не може бути підставою для поновлення працівника, а. зміни дати його звільнення.

Також судом не враховано, що 25 вакантних посад, відповідно до наказу Державної митної служби України від 28.12.2009 року № 1245 «Про працевлаштування молодих спеціалістів у митних органах й спеціалізованих митних установах у 2010 році», були заброньовані для випускників Академії митної служби України та інших навчальних закладів підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, а тому не могли бути запропоновані ОСОБА_1

Висновок суду про порушення Львівською митницею положень ч. З ст.40 КЗпП України не відповідає дійсності так як на момент ознайомлення позивача з наказом про поновлення на роботі 16.06. 2010 року( за попереднім рішенням суду про поновлення на роботі) у Львівській митниці він не перебував на лікарняному і не повідомив про перебування у стані тимчасової непрацездатності, незважаючи на те, що п. 4.11. Правил внутрішнього трудового розпорядку Львівської митниці зобов»язує його попередити про це керівника структурного підрозділу на протязі 1 години в день, коли він не вийшов на роботу.

Апелянт також стверджує, що Львівська митниця, видаючи наказ 17.06.2010 року № 591 не володіла інформацією про перебування ОСОБА_1 в стані тимчасової непрацездатності, а підставність звільнення позивача підтверджує тим, що наказом від 16.06.10 №480 «Про введення в дію переліку змін до штатного розпису Львівської митниці на 2010 рік», було скорочено штат працівників на 7 штатних одиниць, в тому числі скорочено посаду старшого інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» та введено до штатного розпису 7 штатних одиниць прибиральниць.

При апеляційному розгляді представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з зазначених в ній підстав.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, вважаючи прийняте рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно п.1. ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірванні власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розірвання трудового договору проводиться з обов'язковим додержанням передбаченого ст.49-2 КЗпП України порядку вивільнення працівників, відповідно до якого вони попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Одночасно роботодавець пропонує працівникові роботу на тому самому підприємстві, в тій самій установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю, а за відсутності роботи - іншу.

Звільнення з підстав зазначених в пунктах 1,2,6 ст.40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згоди, на іншу роботу.

Крім того, відповідно до ч.З ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при звільненні позивача було грубо порушено вищевказані норми трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, позаяк він відповідає нормам матеріального права та дослідженим в судовому засіданні доказам.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебував на публічній службі, займаючи посаду старшого інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці, але був звільнений 22.09.2008 року за неналежне виконання службових обов»язків..

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2009 року, рішення якого було залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 року, ОСОБА_1 поновлено на роботі.( а.с. 18-24)

На виконання вищевказаного рішення суду наказом Львівської митниці «Про оголошення наказу Державної митної служби України» .від 16.06.2010 року № 579-к ОСОБА_1В поновлено на роботі та допущено до виконання своїх обов»язків з 16.06.2010 року( а.с.91).

З листка непрацездатності серії АБК № 264299 вбачається, що позивач з 16.06. по 15.07.2010 року перебував на стаціонарному лікуванні в Інституті патології крові (а.с.17).

Оскаржуваним наказом Львівської митниці № 591-к від 17 червня 2010 року він звільнений із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату посадових осіб. (а.с.9-11).

Вищевказаному наказу передував наказ відповідача № 480 від 16.06.2010 року «Про введення в дію переліку змін до штатного розпису Львівської митниці на 2010 рік», яким 7 посад спеціалістів митниці замінили 7-ма посадами прибиральниці.( а.с.12)

З листа відповідача № 29/32-8304 від 21.06.2010 року видно, що тільки цього числа направлено повідомлення про наступне вивільнення з пропозицією зайняти вакантну посаду прибиральниці (а.с.14, 16).

З листа Львівської митниці № 29/32-15593 від 27.10.2010 року вбачається, що станом на 17 червня 2010 року, день звільнення позивача, у Львівській митниці було 25 вакантних посад державних службовців, що давало можливість запропонувати позивачу роботу за спеціальністю. (а.с.91).

Таким чином, Львівська митниця, в порушення ст.49-2 КЗпП України, попередила позивача про наступне вивільнення після звільнення його з роботи, не запропонувала вакантну посаду за відповідною професією чи спеціальністю, які були в наявності та в порушення ч.З ст.40 КЗпП України звільнила його під час тимчасової непрацездатності.

Посилання апелянта на те, що позивач при звільненні не перебував на лікарняному, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, так як вони спростовуються самим листком непрацездатності, а вимоги змінити хіба дату звільнення позивача ( у зв»язку з неналежним повідомленням про наступне вивільнення) унеможливлюється також порушенням відповідачем порядку його звільнення, при якому при наявності 25 вакантних посад спеціалістів позивачу не було запропонованої жодної. (крім прибиральниці, що не відповідає його кваліфікації та спеціальності).

Нормами ч.2 ст.49-2, ч.2 ст.40 КЗпП України встановлено, що звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Оскільки при наявності вищевказаних вакантних посад така можливість була, то звільнення позивача не відповідає трудовому законодавству.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Львівській митниці, не відбулося скорочення чисельності, а відповідно до наказу № 480 від 16 червня 2010 року внесено зміни до штатного розпису. (а.с.12)

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2010 року у справі №2а-2625/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_2