Справа № 807/755/14
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р. Справа № 876/6304/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій відділу Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області щодо відмови у внесенні земельних ділянок до Державного земельного кадастру та надання витягу на них - неправомірними та зобов'язання відділу Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області внести виділені земельні ділянки до Державного земельного кадастру та надати витяги на вказані земельні ділянки для отримання свідоцтв на право власності,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 13.03.2014року звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду про визнання неправомірних дій щодо відмови у внесенні земельних ділянок до Державного земельного кадастру та надання витягу на них , зобов'язання відділу Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області внести виділені земельні ділянки до Державного земельного кадастру та надати витяги на вказані земельні ділянки для отримання свідоцтв на право власності.

Позовні вимоги вмотивовані тим , що згідно рішення 8 сесії 5 скликання від 17 січня 2008 року Туричківської сільської ради позивачам затверджено технічну документацію із землеустрою земельних ділянок та передано безоплатно у приватну власність із земель запасу сільської ради відповідно до схеми забудови. Після виготовлення відповідної будівельно-технічної документації погодженої у Перечинському відділі містобудування та архітектури відповідно до місцевих правил забудови дозволено будівництво індивідуальних будинків. Однак , 05.03.2014 року позивачі отримали від відповідача відмову у внесенні земельних ділянок до Державного земельного кадастру та надання витягу на них , без належного вмотивування такої відмови.

Оскаржуваною постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 року позовну заяву задоволено частково. Визнано неправомірними дії відділу Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у внесенні земельних ділянок до Державного земельного кадастру та надання витягу на них. Зобов'язано у відповідності до вимог чинного законодавства відділ Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області повторно розглянути заяву від 07.02.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про внесення земельних ділянок до Державного земельного кадастру та надання витягу на них. В решті позовних вимог - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивачі просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що суть адміністративного позову полягала визнати дії відповідача неправомірними і зобов'язати відділ Держкомземагенства у Перечинському районі зареєструвати технічну документацію, внести наші дані до державного земельного кадастру та надати витяги на земельні ділянки для отримання свідоцтв на право власності у зв'язку з тим, що на повторне офіційне від 7 лютого 2014 року (перше звернення подано 5 квітня 2013 р.) - відповідач відмовив. Тобто позивачі вважають, що суд першої інстанції повинен був зобов'язати відділ Держкомземагенства у Перечинському районі зареєструвати технічну документацію, внести наші дані до державного земельного кадастру та надати витяги на земельні ділянки для отримання свідоцтв на право власності, але в тій частині було відмовлено. Оскільки згідно рішення 8 сесії 5 скликання від 17 січня 2008 року Туричківської сільської ради позивачам затверджено технічну документацію із землеустрою земельних ділянок та передано безоплатно у приватну власність із земель запасу сільської ради відповідно до схеми забудови. Після виготовлення відповідної будівельно-технічної документації погодженої у Перечинському відділі містобудування та архітектури відповідно до місцевих правил забудови дозволено будівництво індивідуальних будинків. Однак , 05.03.2014 року позивачі отримали від відповідача відмову у внесенні земельних ділянок до Державного земельного кадастру та надання витягу на них , без належного вмотивування такої відмови. А , тому просять позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 27 Порядку встановлено, що державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення. Форма даного рішення встановлена Додатком № 14 до Порядку, де зазначені всі обов'язкові відомості , як державний реєстратор повинен у ньому викласти. з переліком підстав для відмови та рекомендаціями.

Однак , відповідь про відмову , надана позивачам 20.02.2014 року не відповідає вищевказаним нормам , як по формі так і по змісту, так як не вмотивована нічим. Крім того, підписана начальником відділу, а не державним реєстратором, як це вимагається вищевказаним Порядком без завірення печаткою державного реєстратора. У зв'язку з вищевказаними порушеннями заявники не знали про недоліки поданої технічної документації, а тому були позбавлені можливості їх усунути.

Такі висновки суду першої інстанції , на думку колегії суддів , відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням 8 сесії 5 скликання Туричківської сільської ради Перечинського району від 17.01.2008 "Про приватизацію та передачу у приватну власність земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва" затверджено технічну документацію із землеустрою земельних ділянок та передано безоплатно у приватну власність із земель запасу сільської ради відповідно до схеми забудови: ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0,0660 га; ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,0600 га; ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,0600 га; ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 0,0750 га; ОСОБА_5 земельну ділянку розміром 0,0747 га; ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 0,0660 га.

У даному рішенні сільська рада зазначила, що будівництво індивідуального дачного будинку вказані громадяни можуть здійснювати після виготовлення відповідної будівельної технічної документації, погодженої у Перечинському відділі містобудування та архітектури відповідно до місцевих Правил забудови.

07 лютого 2014 року на виконання заперечень відповідача у справі № 807/3596/13-а, яка розглядалася Закарпатським окружним адміністративним судом позивачі повторно звернулись до відділу Держземагенства у Перечинському районі з заявою, в якій просили: зареєструвати технічну документацію ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та внести їхні дані до Державного земельного кадастру і надати витяги на вказані земельні ділянки для отримання свідоцтва на право власності .

У відповідності до вимог частини 4 ст. 23 Закону України № 3613-УІ "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 р. позивачі надали Державному кадастровому реєстратору в повному обсязі документи які необхідні для державної реєстрації вищезазначених шести земельних ділянок, а саме: - 6 оригіналів документації із землеустрою, - 6 документацій із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа, - 6 квитанцій що підтверджують оплату послуг з державної реєстрації земельних ділянок.

Однак , у відповідь на вищевказану заяву відділ Держземагентства у Перечинському районі Закарпатської області листом від 20.02.2014 року повідомив наступне. Відповідно до заяви реєстрованої вхідний № Б-02/01-24 від 07.02.2014 року про внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру та надання витягу на неї , за результатами перевірки відповідності документів вимогам законодавства відповідно вимог до оформлення документації та вимог до документів , які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру технічна документація із землеустрою щодо складання документів , що посвідчують право власності на земельну ділянку, надаємо вам відмову у Державній реєстрації земельної ділянки (Закон України "Про Державний земельних кадастр", Закону України "Про землеустрій".

Належного вмотивування такої відмови не наведено.

Згідно п.1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-УІ (далі - Закон України № 3613-УІ) державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Статтею 4 Закону визначено , що регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, цього Закону, законів України "Про землеустрій", "Про оцінку земель", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", "Про захист персональних даних", інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів

Відповідно до ст. 9 Закону України № 3613-УІ : -. внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. - Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України № 3613-VI Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству (ст. 22 Закон України № 3613-УІ).

Частиною 4 ст. 23 Закону України № 3613-УІ передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 24 Закону встановлено :що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру. визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМ України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок).

Пунктом 27 Порядку встановлено , що державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення.

Форма даного рішення встановлена Додатком № 14 до Порядку, де зазначені всі обов'язкові відомості , як державний реєстратор повинен у ньому викласти. з переліком підстав для відмови та рекомендаціями.

Однак, відповідь про відмову , надана позивачам 20.02.2014 року взагалі не відповідає вищевказаним нормам, як по формі так і по змісту, так як не вмотивована нічим. Крім того, підписана начальником відділу , а не державним реєстратором, як це вимагається вищевказаним Порядком без завірення печаткою державного реєстратора.

У зв'язку з вищевказаними порушеннями заявники не знали про недоліки поданої технічної документації, а тому були позбавлені можливості їх усунути .

У відповідності ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.3.ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією ( 254к/96-ВР ) та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановивши обставини у справі на підставі належних та допустимих доказів, суд прийшов до висновку, що при винесенні відмови відповідач порушив вищевказані норми , а тому в цій частині позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. 162 КАСУ суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Для дотримання прав та інтересів позивачів суд приходить до висновку про застосування положень вищевказаної статті і вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивачів, на підставі якої була видана відмова від 20.02.2014 року , з дотриманням вимог чинного законодавства . Тільки після повторного розгляду заяви позивачів і винесення вмотивованого рішення за даною заявою, відповідач може здійснити всі наступні дії по внесенню земельних ділянок до Державного земельного кадастру та надання витягу на них, на підставі чого вимога про зобов'язання відділу Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області внести виділені земельні ділянки до Державного земельного кадастру та надати витяги на вказані земельні ділянки для отримання свідоцтв на право власності є передчасною і задоволенню не підлягає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Виходячи з вищевикладеного, право відповідача на вчинення дій з розробки та затвердження нової технічної документації на передачу земельних ділянок у власність громадянам та укладення договору оренди є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовних вимог в цій частині є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2015 року у справі № 807/755/14 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар