Справа № 809/1599/14
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ К/800/24894/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Сороки М. О., Чумаченко Т. А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-АДВАНС" до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, за участю третіх осіб - ОСОБА_1, Гаражного кооперативу "Соколи", про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Гаражного кооперативу "Соколи" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Х-АДВАНС" (далі - ТОВ "Х-АДВАНС") звернулось до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - Реєстраційна служба), в якому просить:

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Соловія Володимира Володимировича № 2656954 від 28 травня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- зобов'язати Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції забезпечити внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про скасування державної реєстрації речових прав на гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1) за суб'єктом ОСОБА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 28 травня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Соловієм Володимиром Володимировичем проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна (гараж), що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та видано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про зареєстроване право власності за ОСОБА_1.

Позивач вважає, що державний реєстратор перевищив посадові обов'язки, порушивши вимоги чинного законодавства, оскільки право власності на земельну ділянку згідно із Державним актом НОМЕР_1 належить ТОВ "Х-АДВАНС".

У зв'язку з цим, позивач звернувсь до суду з вимогою про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 травня 2013 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб ОСОБА_1 та Гаражний кооператив "Соколи" (далі - ГК "Соколи").

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Соловія В. В. № 2656954 від 28 травня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 36,54 гривень.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У своїй касаційній скарзі представник ГК "Соколи", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким направити справу на новий розгляд.

В свою чергу, представник ТОВ "Х-АДВАНС" у своїх запереченнях вказує на необґрунтованість касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач на підставі Державного акта НОМЕР_1 є законним власником земельної ділянки, площею 6,2207 га, на якій розташований гараж НОМЕР_2.

Однак, 28 травня 2013 року державним реєстратором Соловієм В. В. прийнято рішення № 2656954, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: гараж НОМЕР_2, що розташований у місті Івано-Франківськ, ГК "Соколи", форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власник: ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформаційної довідки за № 10597512 щодо об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 1.

Підставами прийняття оскаржуваного рішення слугували документи, які були подані ОСОБА_1 до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- технічний паспорт б/н, виданого 11.04.2013 року ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації";

- довідка про право власності на гараж НОМЕР_2 за № 38/01-04 від 10.04.2013 року, видана ГК "Соколи";

- копії паспорта та картки платника податків ОСОБА_1;

- копії паспорта представника ОСОБА_3;

- витяг з угоди про надання послуг адвокатом від 10.04.2013 року.

Перелік документів, наданих разом із заявою про державну реєстрацію підтверджується карткою прийому заяви № 2583180.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором здійснена реєстрація права власності на гараж НОМЕР_2 всупереч вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Таку позицію Івано-Франківського окружного адміністративного суду підтримав і Львівський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо обґрунтованості прийнятого рішення державного реєстратора в частині реєстрації прав за суб'єктом ОСОБА_1 на гараж НОМЕР_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 15 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до статті 9 вищезазначеного Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

- відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року (далі - Порядок) для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з метою проведення реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна надав довідку, видану ГК "Соколи" за № 38/01-04 від 10 квітня 2013 року про право власності на гараж НОМЕР_2, який побудований ОСОБА_1 у 2006 році.

Згідно із статтею 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Аналогічне положення кореспондується у статті 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до Державного акта НОМЕР_1 ТОВ "Х-АДВАНС" є законним власником земельної ділянки, площею 6,2207 га, на якій розташований гараж НОМЕР_2.

З картки прийому заяви № 2583180 вбачається, що документи, які б підтверджували речове право ОСОБА_1 на земельну ділянку до Реєстраційної служби не подавалися.

Крім того, в технічному паспорті б/н, виданого 11 квітня 2013 року ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" відсутні відмітки, які б підтверджували факт введення гаражу в експлуатацію.

Незважаючи на те, що будівництво гаражу відбувалось у 2006 році, слід зауважити про обов'язковість прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів до моменту державної реєстрації речових прав на них, яка була визначена і раніше діючими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про порушення відповідачем пунктів 4 та 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Гаражного кооперативу "Соколи" залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді М. О. Сорока

Т. А. Чумаченко