Справа № 2а-5546/08/0970
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 72235/09

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокурора Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10.10.2008 року звернувся в суд з адміністративним позовом до прокурора Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду по суті скарги на постанову слідчого прокуратури Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 від 21.08.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи по окремому епізоду та зобов'язання розглянути скаргу по суті та винести постанову в порядку ст.97 КПК України та визнання протиправними дій відповідача щодо направлення в суд зазначеної вище скарги замість розгляду її по суті та винесення постанови.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2009 року в задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльність прокурора Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_2 щодо не розгляду по суті скарги на постанову слідчого прокуратури Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 від 21.08.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи по окремому епізоду та зобов'язання розглянути скаргу по суті та винести постанову в порядку ст.97 КПК України - відмовлено повністю.

В задоволенні позову в частині визнання протиправними дій прокурора Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_2 щодо направлення в суд скарги на постанову слідчого прокуратури Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 від 21.08.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи по окремому епізоду замість розгляду її по суті та винесення постанови - провадження у справі закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2009 року скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що сукупність норм ст.ст.97, 99-1, 234 КПК України надає право заінтересованій особі для оскарження дій слідчого (в тому числі і при винесенні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи) звернутися на власний вибір або до вищестоящого прокурора (а потім, можливо, в суд), або зразу в суд. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження у справі закрити.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому ставиться питання про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не розгляду по суті скарги на постанову слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи по окремому епізоду та просить зобов'язати його розглянути скаргу по суті та винести постанову в порядку ст.97 КПК України; визнання протиправними дій прокурора Богородчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_2 щодо направлення в суд скарги на постанову слідчого від 21.08.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи по окремому епізоду замість розгляду її по суті та винесення постанови.

Статтею 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Відповідно до ст.1 Кримінально-процесуального кодексу України його призначенням є визначення порядку провадження у кримінальних справах. Таким чином, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001р. кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки така діяльність посадових осіб має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням що діяльність відповідача має свої особливості та не належить до сфери управлінської, що виключає можливість розгляду справи у межах адміністративного судочинства, а тому вимоги підлягають вирішенню в поряду встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Також Рішенням Конституційного Суду України №19-рп/2011 від 14.12.2011 року вирішено, що положення статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному зв'язку з положеннями частини другої статті 55 Конституції України, частини третьої статті 110, частини п'ятої статті 234, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесувального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п.1 ч.1 ст.157 КАС України).

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.4, 203 ч.1, 205 ч.1 п.4, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2009 року у справі №2а-5546/08 скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_4