Справа № 517/160/15-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 р. Справа № 517/160/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гончар І.В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

при секретарі - Аврамовій О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 08 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі Одеської області про:

- визнання протиправним і скасування розпорядження управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі №114617 від 26 січня 2015 року;

- зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі Одеської області поновити з січня 2015 року виплату пенсії за віком згідно власного протоколу №114617 від 17 квітня 2014 року у розмірі 2031 грн. 44 коп. та виплатити у визначений законом строк одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Розділу XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 08 червня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу № 114617 від 17 квітня 2014 року позивачу була призначена пенсія за віком у розмірі 2031,44 грн. та одноразова грошова допомога в сумі 18 943,50 грн. Загальний стаж роботи 37 років 8 місяців і 18 днів, стаж працівника освіти та державної або комунальної власності тривалістю 36 років 5 місяців 20 днів. Відсутні відомості про дітей.

Однак, розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Одеській області №114617 від 26 січня 2015 року розмір пенсії позивачу зменшено до 1891, 20 грн., а виплата одноразової грошової допомоги не призначена.

При цьому, управління Пенсійного фонду України в Одеській області виходило з наявності у позивача загального стажу роботи 35 років 3 місяців і 21 дня, стажу працівника освіти тривалістю 29 років 10 місяців 24 днів. Відомості про дітей відсутні.

Не погоджуючись із вказаним розпорядженням відповідача, позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів підтверджуючих стаж роботи позивачем не надано, тому управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі при призначенні пенсії за віком позивачу діяло в межах чинного законодавства, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заперечуючи обґрунтованість висновків суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі посилається на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 17 квітня 2001 року, а також на наявність записів у трудовій книжці.

Колегія суддів, приймає до уваги вказані вище доводи апелянта, оскільки ґрунтуються на доказах наявних в матеріалах справи, яким надана неналежна правова оцінка.

Досліджені у ході розгляду у справи в суді апеляційної інстанції матеріали справи свідчать про те, що позивачу була призначена пенсія за віком згідно з вимогами п. 7-1 Прикінцевих положень закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з виплатою грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 23.11.2011 року №1191.

З листа ГУ Пенсійного Фонду України в Одеській області від 03.12.2014 року №12224/04 вбачається, що грошова допомога в розмірі 10 пенсій виплачена безпідставно. Пенсійну справу доопрацювати.

15.01.2015 року листом УПФ України у Фрунзівському районі Одеської області ОСОБА_2 повідомлено, що період роботи з 25.11.1995 року по 21.05.2001 рік не можливо зарахувати до загального та спеціального стажу в зв'язку з тим, що відповідно до наказу районного відділу освіти №41 від 14.05.2001 року Вас було поновлено на посаді вчителя Фрунзівської вечірньої (змінної) загальноосвітньої школи, яка ліквідована 31 липня 1995 року (наказ №88 від 31.07.1995 р.). Таким чином розмір пенсії з 2031,44 грн. зменшено до 1891,20 грн.

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Одеській області №114617 від 26 січня 2015 року розмір пенсії позивачу зменшено до 1891, 20 грн., а виплата одноразової грошової допомоги не призначена. Зараховано стаж: працівника освіти 29 років 10 місяців 24 дні, загальний стаж (повний) 35 років 3 місяців 22 дні. Відомості про дітей відсутні.

Заперечуючи проти позовних вимог та обґрунтовуючи правомірність прийнятого оскаржуваного розпорядження, відповідач посилається на відповідь відділу освіти Фрунзівської райдержадміністрації на запит начальника управління Пенсійного фонду у Фрунзівському районі від 15.12.2014 р. №05-03/622, за якою в книзі наказів по відділу освіти Фрунзівської райдержадміністрації відсутній наказ про надання ОСОБА_2 відпустки по догляду за дитиною до 6 років за період з 1995 по 2001 роки. Фрунзівську вечірню (змінну) загальноосвітню школу було ліквідовано 31 липня 1995 року згідно наказу № 88, через те, що відсутні відомості про надання ОСОБА_2 декретних відпусток, у позивача права на призначення пенсії за вислугу років немає, оскільки недостатньо спеціального стажу для призначення пенсії.

Також, відповідач вказує на те, що через закриття Фрунзівської вечірньої школи з травня 1995 р. по 2001 р. заробітна плата ОСОБА_2 не нараховувалася, й відповідно і страхові внески не утримувалися, а тому відсутнє у позивача право на зарахування спеціального стажу період роботи.

Натомість, колегія суддів не приймає до уваги такі твердження відповідача, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм права та вважає зазначити наступне.

Згідно ст. 48 КЗпП України, положення якої кореспондують із ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.п. 1, 3, 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

На підставі ст.56 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" визначаються види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, де зазначено, що пенсію за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Тобто, до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

В п. 4 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону передбачено такий вид відпусток, як відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У відповідності до ст.18 зазначеного Закону, після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Підприємство за рахунок власних коштів може надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості.

Так, записи у трудовій книжці позивача свідчать про те, що 28.07.1977 року позивача призначено вчителем німецької мови та географії Новопавлівської восьмилітньої школи. З 14.02.1991 року переведено з посади вчителя німецької мови та географії Новопавлівської школи на ту ж посаду Фрунзівської вечірньої (змінної) загальноосвітньої школи.

Згідно свідоцтв про народження, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1;ОСОБА_4, народився ІНФОРМАЦІЯ_2, їх матір'ю є ОСОБА_2.

Як свідчать матеріали справи та не спростовується і самим відповідачем, що періоди по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховані до загального стажу, а як спеціальний відповідачем не зараховано.

Окрім того, згідно рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 17 квітня 2001 року, звільнення ОСОБА_2 з посади вчителя Фрунзівської вечірньої школи було визнано незаконним, а також визнано недійсним наказ №141 від 25 листопада 1995 року відділу освіти Фрунзівської районної державної адміністрації. В частині поновлення на роботі і стягнення оплати за вимушений прогул провадження у справі було закрито.

Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що наказом №88 від 31 липня 1995 року вона підлягає скороченню після виходу із декретної відпустки по догляду за дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Приймаючи до уваги встановленні фактичні обставини справи, колегією суддів відхиляються доводи відповідача про недоцільність вважати позивача працюючою та зараховувати період з 1995 р.- 2001 р. до спеціального стажу, оскільки відсутні накази про декретні відпустки за період з 1995 р.-2001 р.

Таким чином, досліджені докази у їх сукупності, а також, підтвердження перебування позивача в спірні періоди в декретних відпустках, свідчать про те, що відповідно до чинного законодавства періоди перебування позивача у декретній відпустці повинні зараховуватися до спеціального стажу роботи, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи з'ясовані та перевірені у ході апеляційного розгляду справи фактичні обставини, колегія суддів вважає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного розпорядження відповідача.

Відтак, колегія суддів находить цілком обґрунтовані позовні вимоги позивача в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі Одеської області поновити з 01 січня 2015 року виплату пенсії за віком згідно власного протоколу №114617 від 17 квітня 2014 року у розмірі 2031 грн. 44 коп. та виплатити у визначений законом строк одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Розділу XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Здійснена судом першої інстанції неналежна юридична оцінка обставин справи призвела до неналежного з'ясування дійсних прав і обов'язків сторін та неправильного застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини, як наслідок, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Натомість відповідач, не довів правомірність своїх заперечень проти адміністративного позову, законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не були встановлені всі фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, а встановленим обставинам не надана належна правова оцінка, постанова Фрунзівського районного суду Одеської області підлягає скасуванню.

Враховуючи, що судом першої інстанції, при вирішенні справи, порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти по справі нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 08 червня 2015 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі №114617 від 26 січня 2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі Одеської області поновити з 01 січня 2015 року виплату пенсії за віком згідно протоколу управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі №114617 від 17 квітня 2014 року у розмірі 2031 грн. 44 коп. та виплатити у визначений законом строк одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Розділу XV "ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко