Справа № 804/13708/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2015 рокусправа № 804/13708/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року у справі №804/13708/14 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Нікопольська ОДПІ) в якому просив скасувати вимогу відповідача від 04.07.2014 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 14 714,88 грн.; скасувати рішення відповідача від 13.08.2014 № про застосування штрафних санкцій в сумі 1 471,49 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, в сумі 7 951,08 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 590,22 грн.; скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 13.08.2014р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 18 634,50 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 211,50 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено. Скасовано вимогу Нікопольської ОДПІ від 04.07.2014 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 14 714,88 грн. Скасовано рішення Нікопольської ОДПІ від 13.08.2014 № про застосування штрафних санкцій в сумі 1 471,49 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 13.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, в сумі 7 951,08 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 590,22 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 13.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 18 634,50 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 211,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що в результаті неведення позивачем обліку доходів і витрат (ненадання на перевірку книги обліку доходів і витрат) було занижено суму загального оподаткованого доходу за 2012 рік на 42406грн., в результаті чого підлягає донарахуванню податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 6360,86грн. В супереч чинного законодавства, в результаті заниження суми чистого оподаткованого доходу на 42406,00грн. за 2012 рік, а саме заниження суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності позивача, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, та за результатами перевірки підлягає донарахування в сумі 14714,88грн. за 2012 рік. Так, позивачем в результаті невірного визначення показників уточнюючої декларації з ПДВ за червень 2013 року від 13.03.2014 № занижена сума ПДВ, яка підлягала сплаті в бюджет в сумі 11640,00грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем в період з 01.01.2012 по 31.12.2013 проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Нікопольською ОДПІ за результатами перевірки складено акт №195/04-07-17-03.НОМЕР_1 від 03.07.14.

Відповідно до висновків акту перевірки встановлені порушення:

- пунктів 177.2, 177.4, 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, у результаті чого, визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012 рік, в сумі 7958,36 грн.;

- абзацу 2 пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.10 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого, занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 рік, в сумі 14714,88 грн.;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого, занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 12423,00 грн., в т.ч. за листопад 2012 року на суму 350,00 грн., за січень 2013року на суму 433,00 грн., за червень 2013року на суму 11640,00 грн.

На підставі вищевикладеного податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 13.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, в сумі 7 951,08 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 590,22 грн. та від 13.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 18 634,50 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 211,50 грн., рішення від 13.08.2014 № про застосування штрафних санкцій в сумі 1 471,49 грн., вимогу від 04.07.2014 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 14 714,88 грн.

Відповідно до змісту акту, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від виробництва машин і устаткування для сільського господарства, відображеного в податковій декларації за 2012 рік та додатку 5 до декларації, та сумою обсягу поставки, відображеною в податкових деклараціях з ПДВ, встановлено його заниження на 42406 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відхилення даних декларації про майновий стан і доходи від даних податкових декларацій з ПДВ за період з 01.01.12 по 31.12.12 у визначені доходу від продажу товарів (робіт, послуг) виникли внаслідок відмінностей у датах визначення оподатковуваних доходів, а саме:

- в декларації про майновий стан і доходи не відображено дохід від продажу у квітні 2012 року товарів на адресу ФОП ОСОБА_2, в сумі 5000 грн. у зв'язку з не проведенням останньою оплати протягом 2012 року;

- в податковій декларації з ПДВ за липень 2012 року, зайво відображено обсяг в сумі 2066,67 грн. за фактом отриманої 09.07.12 від ПП «Маллаті» попередньої оплати в сумі 2480,00 грн., оскільки, отримана від останнього попередня оплата в сумі 2480,00 грн. була повернута позивачем на адресу покупця 16.07.12р., що підтверджено виписками банку про рух коштів на банківському рахунку;

- в декларації про майновий стан і доходи не відображено дохід в сумі 18650 грн. від продажу у жовтні 2012 року товарів на адресу ПАТ ЗКФ", у зв'язку з не проведенням останнім оплати протягом 2012 року (згідно накладної № 05 від 28.10.12р. на адресу ПАТ «ЗКФ» поставлено товар на суму 227300,00 грн. з ПДВ, в той час, як платіжними дорученнями № 2072 від 09.10.12 та № 2225 від 28.10.12 покупцем оплату здійснено в загальній сумі 204920,00 грн. з ПДВ, що на 22380,00 грн. з ПДВ є меншим за обсяг поставки).

Отже, дані які зазначені в податкових деклараціях з ПДВ в період з 01.01.12 по 31.12.12, щодо обсягів поставки, є співставними з фактичною сумою виручки, яку належало відобразити ФОП ОСОБА_1 в декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік.

Підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.10. статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Відображені в книзі обліку доходів і витрат відомості використовуються фізичною особою - підприємцем при заповненні податкової декларації.

Таким чином, суми грошових вимог від 04.07.14 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 рік в сумі 14 714,88 грн., грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 7 951,08грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 13.08.14 № та із штрафних (фінансових) санкцій за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 рік в сумі 1471,49 грн., згідно рішення від 13.08.14 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно нe нарахованого єдиного внеску, є необгрутованими та неправомірними.

Під час перевірки встановлено, що по контрагенту ТОВ «ГРАДІЄНТ ТЕК» в складі податкового кредиту за січень 2013 року ФОП ОСОБА_1 вказано суму ПДВ у розмірі 433,29 грн.

У відповідності з рахунком №0149 від 17.01.2013 року оформлено видаткову накладну №108 від 21.01.2013, податкову накладну №107 від 21.01.2013.

Відповідно до матеріалів справи підставою для встановлення порушень з боку позивача став акт перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 26.09.13 №376/223/36095668, яким встановлено, що угоди поставки між ТОВ «ГРАДІЄНТ ТЕК» та контрагентами є нікчемними, нікчемний правочин є недійсним в силу закону, такий нікчемний правочин не створює інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В даному випадку у підприємства ТОВ «ГРАДІЄНТ ТЕК» відсутні як база, так і об'єкт оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток та свідчить про відсутність наміру створення правових наслідків, в тому числі щодо сплати належних сум податків та обов'язкових платежів. Поставки товарів та укладення угод з метою настання реальних наслідків між ТОВ «ГРАДІЄНТ ТЕК» та фізичною ФОП ОСОБА_1 є нікчемними, нікчемний правочин є недійсним в силу закону, такий нікчемний правочин не створює інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Суд першої інстанції встановлено, що податкову декларацію з ПДВ за червень 2013 року позивачем подано до податкового органу 19.07.2013 (реєстр. №248). Подана податкова декларація у відповідності з даними рядку 25 визначала суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, в розмірі 11640,00грн. Самостійно визначена в поданій податковій декларації сума зобов'язань з ПДВ була сплачена грошовими коштами 26.07.2013 в повній сумі на відповідний рахунок в казначействі.

Так як, в раніше поданій податковій звітності від 13.03.2014 було виявлено помилки, позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2013 року (реєстр. №388), згідно з даними якого, уточнений показник суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (рядок 25), склав 21113 грн.

Визачена за правилами податкового обліку сума занижених ФОП ОСОБА_1 податкових зобов'язань з ПДВ склала 9473,00 грн., яка на підставі даних наведеного вище уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок разом із передбаченим Податковим кодексом України штрафом, в розмірі 3% від суми заниженого податкового зобов'язання з ПДВ (284 грн.) були нараховані та сплачені позивачем в повному обсязі.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів, як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких, є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі, складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

В окремих рядках податкової накладної зазначаються такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 201.6 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Контролюючі органи за даними реєстрів, виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому, платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України встановелно, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі, якщо частка товарів/послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних, є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Частиною 2 статті 3 Закону № 996-ХІV передбачено, що бухгалтерський облік, є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 статті 9 Закону №996-ХІV, передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Згідно пункту 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення), первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлена наявність первинної документації, на підставі якої позивачем задекларовано грошові зобов'язання з податку на додану вартість (договори, податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, тощо). Складені контрагентом податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, а придбані позивачем товари та послуги використані у власній господарській діяльності, що не заперечується матеріалами перевірки.

Отже, зобов'язання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само, позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.

Відносно заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 350,00 грн. за рахунок не включення до складу податкових зобов'язань сум ПДВ у відповідному розмірі з відвантажених у листопаді 2012 року товарів по податковій накладній від 04.11.12р. № 3 на адресу СГП «Боріс-Агро» у вигляді ТОВ, вказані порушення не підтверджено, оскільки, позивач не мав господарських взаємовідносин з СГП «Боріс-Агро» у вигляді ТОВ.

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначені відповідачем у податковому повідомленні-рішенні від 13.08.2014р. за № суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 в загальній сумі 18634,50 грн., є необґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року у справі №804/13708/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров