Справа № 826/17298/14
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/9609/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М.

при секретарі:Борілло Ю.В.,
за участю: позивача; представників відповідачів; третьої особи; представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_6, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 жовтня 2014 року № 456, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом про:

- визнання протиправною бездіяльність Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка не підготувала висновок про доцільність або недоцільність призначення її опікуном малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнання протиправними дій Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (органу опіки та піклування) щодо порядку прийняття рішення про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_7;

- скасування розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 жовтня 2014 року № 456 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною».

У позові ОСОБА_5 вказує, що Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за результатом розгляду заяви не підготувала висновок про доцільність або недоцільність призначення її опікуном своєї правнучки ОСОБА_7, яку саме вона близько шести років виховувала та утримувала. На думку позивача, така бездіяльність вказаного відповідача призвела до того, що зазначене питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто без належного з'ясування всіх обставин, що мали значення для прийняття законного і обґрунтованого висновку. ОСОБА_5 вважає протиправним розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 жовтня 2014 року № 456, яким опікуном над малолітньою онукою ОСОБА_7 призначено ОСОБА_6

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від

16 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, в адміністративному позові ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись із постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач ОСОБА_5 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, просить скасувати вказані судові рішення і прийняти нову постанову про задоволення її позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року допущено Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до участі в даній справі.

Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову про задоволення позову ОСОБА_5

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, помилково виходили з того, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що бажання взяти на виховання малолітню ОСОБА_7 виявили її прабабуся ОСОБА_5 (позивач по справі) і її рідна бабуся ОСОБА_6 (третя особа по справі, дочка позивача).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що:

- Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, враховуючи факт проживання позивача не в Дніпровському, а в Солом'янському районі міста Києва, не мала правових підстав (обов'язку) для надання висновку про доцільність або недоцільність призначення ОСОБА_5 опікуном малолітньої ОСОБА_7;

- Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація при вчиненні дій щодо порядку прийняття рішення про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_7 та розпорядження від 16 жовтня 2014 року № 456 не порушила норм законодавства.

Згідно частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 3 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 статті 3 КАС України).

Частиною 1, 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Частиною 2 статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Опіка та піклування над дітьми регулюється главою 19 Сімейного кодексу України.

З наведеного вище вбачається, що даний спір виник з приводу призначення опікуном над малолітньою ОСОБА_7 її бабусі ОСОБА_6, а не прабабусі ОСОБА_5

Оспорюване розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 жовтня 2014 року № 456 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною» в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а регулює правовідносини в сфері сімейних відносин.

Враховуючи, що у даній справі відсутні ознаки публічності, то встановлена статтею 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на діяльність відповідачів при прийнятті рішення про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_7

Такий спір є цивільно-правовим, який повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства, відповідно, він не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись статтями 157, 221, 223, 228, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_6, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 жовтня 2014 року № 456 - скасувати, провадження в адміністративній справі - закрити, роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, визначених статтями 237-239? Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.