Справа № 826/16037/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест»

до

Київської міської митниці ДФС України

про

визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської митниці ДФС України, у якій просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.07.2015 №100270004/2015/000129/1;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення норм Митного кодексу України, було необґрунтовано використано резервний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. Позивач також зазначає, що у відповідача не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом (ціною договору), а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд в позові відмовити, посилаючись при цьому на недотриманні позивачем вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України в частині надання всіх необхідних для митного оформлення документів. У судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

У судовому засіданні 29.09.2015 суд, керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» та Societa Italiana Abrasivi Srl (Італія) було укладено контракт від 30.08.2012 №0001/12, відповідно до якого позивачу в Україну здійснювалась поставка сировинних матеріалів, обладнання та частини для лінії з виробництва керамічної плитки.

Згідно пункту 2 контракту від 30.08.2012 №0001/12 ціна визначається на умовах Ex-Works (Інкотермс 2010), і включає вартість пакування, маркування, навантаження на транспорт. Загальна вартість контракту становить 500 000,00 Євро.

З метою митного оформлення імпортованого товару: «магнезитовий фікерт, абразивний для полірування поверхні керамічної плитки, на пластиковій основі, що використовуються на обладненні лінії по виробництву керамічної плитки, тип 170, арт.: Grind 46 – 1920 шт., Grind 60 – 960 шт., Grind 80 – 3840 шт., Grind 100 – 2880 шт., Grind 120 – 2880 шт., Grind 180 – 2880 шт., Grind 600 – 960 шт., Країна виробництва It. Торгівельна марка – Rekord. Виробник - Societa Italiana Abrasivi Srl.» декларантом 14.07.2015 було подано до відповідача митну декларацію №100270004/2015/300349, до якої додано наступні документи (а.с. 80-81):

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0006617;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) ВІД 08.07.2015;

- банківські платіжні документи, що стосуються товару від 18.05.2015 №1018, від 25.05.2015 №1038, від 08.06.2015 №1073, від 02.07.2015 №1133, від 06.07.2015 №1154, від 13.07.2015 №1168, від 05.05.2015 №983;

- документ, що підтверджує вартість перевезення від 13.07.2015 №501;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару;

- рахунок-фактури (інвойс) від 07.07.2015 №000131;

- доповнення до контракту від 01.02.2013 №1, від 14.10.2013 №2, від 07.07.2015 №39, від 26.06.2015 №4;

- контракт від 30.08.2012 №0001/12;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 08.07.2015 №2730;

- сертифікат про походження товару загальної форми від 14.07.2015;

- лист відправника від 07.07.2015;

- ТЕХ ДОК від 13.07.2015;

- копію митної декларації країни відправника від 09.07.2015;

- взаєморозрахунок від 01.05.2015.

Розрахована декларантом митна вартість товару згідно наданих заявлена позивачем за основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Під час здійснення митного контролю митними органами було виявлена невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України.

У зв'язку з вказаним, митний орган повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів.

Згідно тверджень відповідача, товариством було додатково надано взаєморозрахунок та прайс-лист виробника товару – компанії Societa Italiana Abrasivi Srl (Італія).

Київська міська митниця ДФС дослідивши додатково подані документи позивача, оцінила їх такими, що не підтверджують заявлену декларантом митну вартість імпортованого товару, зокрема:

- наданий прайс-лист адресований для продажу товарів товариству з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» та інвойс датовані однією датою – 07.07.2015. Це суперечить суті прайс-листа, на підставі якого потенційні покупці обирають товар, здійснюють замовлення, після чого виставляється інвойс. Тому даний прайс-лист не може розглядатись у якості підтвердження заявленої митної вартості;

- декларантом не надано банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товару або будь-які інші документи чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також висновок про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованою експертною організацією.

В результаті здійсненого митного контролю Київською міською митницею ДФС встановлено, що товариством надані документи не у повному обсязі.

За таких обставин, митний орган прийшов до висновку про необхідність визначення митної вартості товарів із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від14.07.2015 №100270004/2015/000129/1.

Однак, в рішенні про коригування митної вартості товарів від 14.07.2015 №100270004/2015/000129/1 відповідачем жодним чином не вказано, які саме відсутні документи. Аналогічним чином митний орган не вказав, які саме документи, на думку суб’єкта владних повноважень, не містять в собі всіх даних на підтвердження обраного методу визначення митної вартості.

З метою випущення товару у вільний обіг позивач подав митному органу декларацію від 14.07.2015 №100270004/2015/300370 із визначенням вартості товару за ціною, скоригованою рішенням від 14.07.2015 №100270004/2015/000129/1.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною другою, третьою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів, правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та перелік додаткових складових до ціни договору.

У відповідності до положень наказу від 24.05.2012 №598 у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі 33 також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач до митного оформлення імпортованих товарів надав повний пакет необхідних документів, згідно з переліком частини другої статті 53 Митного кодексу України.

Втім, як вже зазначалось, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що позивач обрав метод визначення митної вартості товару не у відповідності до умов, наведених у главі 9 Митного кодексу України.

На підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме:

- документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити для ідентифікації товару;

- прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товарів;

- копію митної декларації країни відправлення товарів;

- висновок про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованою експертною організацією;

- виписку з бухгалтерської документації.

Суд звертає увагу, що майже всі документи були подані позивачем разом з декларацією, що підтверджується доповненням №1 до декларації.

Окрім того, товариство з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» додатково подало взаєморозрахунок та прайс-лист виробника товару – компанії Societa Italiana Abrasivi Srl (Італія), що відповідачем і не заперечується.

Проте, митний орган після дослідження наданих документів прийшов до висновку, що вони містять недоліки.

У відповідності до правової позиції викладеної в Постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі №21-91а12 та від 11.09.2012 у справі №21-262а12, Верховний Суд України вказав, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування цим органом переліку документів, передбачених пунктом 11 Порядку №1766, без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, … рішення цього органу щодо застосування іншого методу визначення митної вартості, ніж вказаного декларантом є протиправним.

Отже, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд, наголошує, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, порушуючи вимоги частини другої статті 55 Митного кодексу України, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару не зазначено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Крім того, графа 33 оскаржуваного рішення не містить в собі викладення обставин наявності розбіжностей, ознак підробки тощо (частина третя статті 53 Митного кодексу України) в конкретних наданих позивачем документах.

За таких обставин, суд дійшов висновку про передчасність та помилковість витребування у позивача додаткових документів та необґрунтованість застосовання другорядного методу визначення митної вартості.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.07.2015 №100270004/2015/000129/1.

Стягнути з Київської міської митниці ДФС України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» (код ЄДРПОУ 24930146) судові витрати в сумі 560 (п’ятсот шістдесят) грн. 28 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський