Справа № 750/4142/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев В.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа: № 750/4142/15-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України в м. Чернігові ( далі - відповідач ) про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача у розмірі 88% від суми місячного заробітку, з урахуванням виплат за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед звільненням без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.04.2015 р.;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 88% від місячного заробітку за останні 24 календарні місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням з роботи без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.04.2015 р. та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумами пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.09.2011 р. ОСОБА_2 була взята на облік УПФУ в м. Чернігові і з цього часу отримувала пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у розмірі 84% від суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 р. страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

01.07.2012 р. відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 р. №505, у результаті чого розмір пенсії позивача був зменшений до 80% від суми заробітної плати.

Станом на 01.07.2012 р. прокурорський стаж роботи ОСОБА_2 становив 12 років 6 місяців 8 днів і позивач продовжувала працювати в органах прокуратури на посаді заступника начальника відділу організації представництва на захист інтересів громадянин або держави управління представництва, захисту інтересів громадян або держави в суді прокуратури області.

31.03.2015 р. позивач була звільнена із займаної посади у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Станом на 31.03.2015 р. прокурорський стаж роботи ОСОБА_2 становив 16 років 1 місяць.

У цей же дань позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії, відповідно до прокурорського стажу роботи та з урахуванням довідки від 31.03.2015 р. № 75 про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед звільненням, виданої прокуратурою Чернігівської області, у розмірі 88% від суми заробітної плати.

Листом від 15.04.2015 р. № 8126/7 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні її вимог у зв'язку з тим, що редакцією Закону України «Про прокуратуру», чинною на момент звернення позивача до органів ПФУ із заявою про перерахунок пенсії від 31.03.2015 р., установлено розмір пенсії 60%.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колгеія встановила, що задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача має здійснюватися за редакцією Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною на момент призначення їй пенсії, з урахуванням розміру її заробітку за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед звільненням.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про прокуратуру» ( далі - Закон № 2377-ІV ( № 1789-XII ) і Порядком подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку ) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 ( далі - Порядок № 22-1 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У ч. 1, 2 ст. 50-1 Закону № 2377-ІV ( № 1789-XII ) у редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії, тобто станом на 08.09.2011 р., визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У ч. 1, 2 ст. 50-1 Закону № 2377-ІV ( № 1789-XII ) у редакції, яка набула чинності на момент звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії, тобто станом на 31.03.2015 р., передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат ( крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років ), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У пп. 1.2, 1.5 Порядку № 22-1 визначено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи ( у зв'язку з переведенням її на інший вид пенсії або за інших обставин ) застосуванню підлягає редакція Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справах № 21-348а13 та № 21-420а13, а у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що станом на дату призначення позивачу пенсії, тобто 08.09.2011 р., Законом України «Про прокуратуру» було встановлено розмір пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури - 80 % суми заробітної плати зі збільшенням цього коефіцієнту на 2 % за кожний повний рік роботи понад 10 років та визначено порядок призначення і обчислення пенсії - із заробітку особи за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд за її вибором.

31.03.2015 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідки за останні 24 календарні місяці роботи перед звільненням, виданої Прокуратурою Чернігівської області, відповідно до редакції статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною на момент призначення їй пенсії.

15.04.2015 р. відповідач листом № 8126/7 повідомив позивача про те, що редакцію статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», на підставі якої їй було призначено пенсію, було змінено і наразі нею встановлено розмір пенсії 60 % від суми місячної заробітної плати особи, яка обчислюється за будь-які 60 календарних місяців її роботи підряд перед зверненням за пенсією.

Таким чином, враховуючи наведені правові норми та обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку її пенсії в розмірі та порядку, визначеному в статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на момент призначення їй пенсії, тобто станом на 08.09.2011 р., а тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії була чинною нова редакція статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», якою встановлено призначення пенсії у розмірі 60 % від заробітної плати та порядок обчислення пенсії за будь-які 60 календарних місяців її роботи підряд перед зверненням за пенсією, колегія суддів вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки правова норма, на яку посилається апелянт, підлягає застосуванню лише до осіб, яким призначається пенсія після набрання нею чинності, а не здійснюється її перерахунок.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що станом на момент призначення позивачу пенсії, тобто на 08.09.2011 р., стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» була чинною у редакції від 23.12.2010 р., а Закон від 08.07.2011р. № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким були внесені зміни, зокрема до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо порядку обчислення пенсії, набув чинності лише 01.10.2011 р., тобто після призначення ОСОБА_2 пенсії.

Водночас, судова колегія відзначає, що у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справах № 21-348а13 та № 21-420а13, ВСУ зазначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові підлягає залишенню без задоволення, а постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.