Справа № 820/5806/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 р. Справа № 820/5806/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2015р. по справі № 820/5806/15

за позовом ОСОБА_1

до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення"

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального закладу охорони здоров'я Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови відповідно до листа № 313 від 29.05.2015 року на інформаційний запит Позивача № 09-05/із від 21.05.2015 р. в наданні копій договорів із додатками та специфікацією, на підставі яких відповідач закуповує за бюджетні кошти продукти харчування у квітні - травні 2015 року за кодами Державного класифікатора продукції та послуг 016-2010: 10.39.2 (повидло та сухофрукти); 10.51.5 (продукти молочні, інші); 10.51.4 (сир сичужний та сир кисломолочний); 10.51.3 (масло вершкове та молочні пасти); 10.51.1 (молоко та вершки, рідинні, оброблені); 10.13.1 (консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові);

- зобов'язати відповідача задовольнити інформаційні запити позивача № 09-05/із від 21,05.2015, а саме надати копії договорів із додатками та специфікацією, на підставі яких відповідач закуповує за бюджетні кошти продукти харчування у квітні - травні 2015 року за кодами Державного класифікатора продукції та послуг 016-2010: 10.39.2 (повидло та сухофрукти); 10.51.5 (продукти молочні, інші); 10.51.4 (сир сичужний та сир кисломолочний); 10.51.3 (масло вершкове та молочні пасти); 10.51.1 (молоко та вершки, рідинні, оброблені); 10.13.1 (консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст.ст. 14, 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", ст.ст. 9, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" із інформаційним запитам про надання публічної інформації № 09-05із від 21.05.2015 року.

В інформаційному запиті позивач просив надати публічну інформацію у вигляді копій договорів із додатками та специфікацією, на підставі яких КЗОЗ "Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" закуповує за бюджетні кошти продукти харчування у квітні - травні 2015 року за кодами Державного класифікатора продукції та послуг 016-2010: 10.39.2 (повидло та сухофрукти); 10.51.5 (продукти молочні, інші); 10.51.4 (сир сичужний та сир кисломолочний); 10.51.3 (масло вершкове та молочні пасти); 10.51.1 (молоко та вершки, рідинні, оброблені); 10.13.1 (консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові).

Листом № 313 від 29.05.2015 р. КЗОЗ "Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" у задоволенні вище вказаного інформаційного запиту відмовив, посилаючись на те, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень, тобто не повинен надавати публічну інформацію, а також на те, що Інформацію, яку запитував Позивач у вигляді копії договорів, є інформацією з обмеженим доступом, тобто конфіденційна.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що запитувані позивачем копії документів відповідача стосуються його господарської діяльності, а не інформації щодо використання бюджетних коштів відповідачем, а тому надання угод та специфікацій до них відповідачем, в якості публічної інформації, позивачу, не передбачено законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, при відмові в наданні договорів, які були укладені у квітні - травні 2015 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією законодавець розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Як встановлено ч.1 ст.7 цього закону, право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом (ч.2 ст.7 Закону України «Про інформацію»).

Колегія суддів зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Визначення поняття «публічна інформація» наведено у ч.1 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до якої публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положеннями ст. 12 Закону України Про доступ до публічної інформації до суб'єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації законодавцем віднесено запитувачів інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень, розпорядників інформації - суб'єктів, визначених у статті 13 цього Закону, структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За приписами п.1 ч.1 ст. 13 вищеназваного закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Положеннями ст.14 Закону України Про доступ до публічної інформації на розпорядників публічної інформації покладені обов'язки: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що КЗ "Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" є розпорядником наявної у нього відповідної публічної інформації щодо використання бюджетних коштів.

Згідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», письмовий запит подається в довільній формі, проте повинен містити ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Колегією суддів встановлено, що запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 21.05.2015р., відповідає вказаним у вищенаведеній нормі права критеріям.

Доступ до інформації серед іншого забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Як вбачається зі змісту позову та апеляційної скарги, позивач вважає, що відповідач в порушення Закону України Про доступ до публічної інформації відмовив у наданні публічної інформації за запитом від 21.05.2015 року.

Пункт 1 частини 1 статті 14 Закону України Про доступ до публічної інформації визначає обовязок розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію. Достовірність, точність і повність наданої інформації може бути встановлена лише, якщо її носій (копії документів) належним чином засвідчений уповноваженим органом.

Згідно до ч. 3 ст. 10 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобовязані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України Про доступ до публічної інформації визначено виключні випадки відмови у задоволенні запиту розпорядниками інформації : 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 цього Закону до публічної інформації з обмеженим доступом відноситься: 1)конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (частина п'ята статті 6 Закону № 2939 - VІ).

Згідно зі ст.7 Закону України Про доступ до публічної інформації до конфіденційної інформації віднесено інформацію, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

На думку колегії суддів, обмеження щодо наведеної інформації може бути застосовано у випадку передбачену частиною другою статті 6 Закону № 2939- VI і лише з мотивів попередження шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем у відповіді на запит позивача про надання публічної інформації жодним чином не обґрунтовано твердження про обмеження доступу до інформації з огляду на вказану норму права.

Як свідчить зміст запиту від 21.05.2015 року, інформація, що була запитана позивачем є інформацією про використання КЗОЗ "Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" бюджетних коштів. Так, позивач просив надати відповідача публічну інформацію у вигляді копій договорів із додатками та специфікацією, на підставі яких КЗОЗ "Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" закуповує за бюджетні кошти продукти харчування у квітні - травні 2015 року за кодами Державного класифікатора продукції та послуг 016-2010: 10.39.2 (повидло та сухофрукти); 10.51.5 (продукти молочні, інші); 10.51.4 (сир сичужний та сир кисломолочний); 10.51.3 (масло вершкове та молочні пасти); 10.51.1 (молоко та вершки, рідинні, оброблені); 10.13.1 (консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові).

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України від 1 червня 2010 року № 2297-VІ «Про захист персональних даних» відомості про фізичну особу (персональні дані) можуть бути віднесені до конфіденційної інформації як самою особою, так і безпосередньо законом . До конфіденційної інформації віднесено, зокрема: інформацію про національність особи, її освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адресу, дату і місце народження (частина друга статті 11 Закону № 2657-ХІІ); відомості про місце проживання або місце перебування особи (частина восьма статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

За правилами частини сьомої статті 6 Закону України Про доступ до публічної інформації обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Виходячи з положень цієї норми, розпорядник інформації у випадку, коли в документі міститься інформація з обмеженим доступом, зобов'язаний надати не документ, а інформацію, доступ до якої необмежений.

Судовим розглядом встановлено, що інформація, яка була предметом запиту (договори на закупівлю за бюджетні кошти продуктів харчування у квітні - травні 2015 року з додатками до них), стосується використання бюджетних коштів.

Таким чином, посилання відповідача на те, що запитувані договори на закупівлю за бюджетні кошти продуктів харчування у квітні - травні 2015 року з додатками до них містять інформацію з обмеженим доступом не можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах вищезазначеного Закону; до того ж надання позивачеві вказаних договорів не може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину, а тому відмова відповідача у наданні запитуваної у п.2 запиту інформації суперечить приписам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Суд першої інстанції в порушення вимог вище згаданих норм матеріального права належним чином не з'ясував, яка інформація, що міститься в договорах, копії яких просив позивач, відноситься до конфіденційної. Не надав належної правової оцінки діям відповідача щодо неможливості ознайомлення з інформацією, викладеною у договорах на закупівлю за бюджетні кошти продуктів харчування у квітні - травні 2015 року з додатками до них, доступ до якої законодавцем необмежений.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 про зобов'язання Комунального закладу охорони здоров'я Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення задовольнити інформаційні запити позивача № 09-05/із від 21,05.2015, а саме: надати копії договорів із додатками та специфікацією, на підставі яких Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення здійснив закупівлю за бюджетні кошти продукти харчування у квітні - травні 2015 року за кодами Державного класифікатора продукції та послуг 016-2010: 10.39.2 (повидло та сухофрукти); 10.51.5 (продукти молочні, інші); 10.51.4 (сир сичужний та сир кисломолочний); 10.51.3 (масло вершкове та молочні пасти); 10.51.1 (молоко та вершки, рідинні, оброблені); 10.13.1 (консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові), з урахуванням приписів ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Водночас, беручи до уваги те, що відповідач не є субєктом владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України та керуючись п.1 ч.2 ст.162 КАС України колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання протиправними дій Комунального закладу охорони здоров'я Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2015р. по справі № 820/5806/15 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення задовольнити інформаційний запит позивача № 09-05/із від 21,05.2015, а саме: надати копії договорів із додатками та специфікацією, на підставі яких Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення здійснив закупівлю за бюджетні кошти продукти харчування у квітні - травні 2015 року за кодами Державного класифікатора продукції та послуг 016-2010: 10.39.2 (повидло та сухофрукти); 10.51.5 (продукти молочні, інші); 10.51.4 (сир сичужний та сир кисломолочний); 10.51.3 (масло вершкове та молочні пасти); 10.51.1 (молоко та вершки, рідинні, оброблені); 10.13.1 (консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові), з урахуванням приписів ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 31.08.2015 р.