Справа № 10/601
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2015 р. м. Київ К/800/36843/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Маслія В.І.
Логвиненка А.О.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:позивача - Рябіцька Ю.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюКиївської міжрегіональної митниці
особа, що приєдналась до касаційної скаргиГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві
напостанову Окружного адміністративного суду міста Києва 30.12.2013р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду 22.05.2014р.
у справі№ 10/601
за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Металсістем»
до1. Київської регіональної митниці, 2. Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві
провизнання недійсним рішення та зобов'язання повернути надмірно сплачений податок

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Картек» (після зміни найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Металсістем») (далі - позивач) звернулось з позовом про визнання недійсним рішення про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) згідно довідки від 17.06.2008 № МВ 12-12-К/5204 та зобов'язання повернути надмірно сплачені 18 634, 69 грн. податку на додану вартість та 4 436, 84 грн. ввізного мита.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 30.12.2013р. позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці, правонаступником якої є Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) згідно довідки від 17 червня 2008 № МВ 12-12-К/5204. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду 22.05.2014р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2013 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову про зобов'язання повернути надмірно сплачені 18 634,69 грн. податку на додану вартість та 4 436,84 грн. ввізного мита. В цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути надмірно сплачені 18 634,69 грн. податку на додану вартість та 4 436,84 грн. ввізного мита. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2013 року залишено без змін.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва 30.12.2013р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду 22.05.2014р. надійшла касаційна скарга Київської регіональної митниці, до якої приєдналось Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між фірмою «Carteck International S.A.» (Продавець) та ТОВ «Картек» (Покупець) було укладено зовнішньоекономічний контракт від 03.01.2008 року № 03/01/08, відповідно до якого продавець зобов'язується здійснити поставку товарів на умовах СІР, а покупець - прийняти та оплатити товар згідно із специфікаціями. Відповідно до специфікації № 1 до контракту продавець продав, а покупець купив два вантажних мікроавтобуса (фургони) марки «Hyundai H-1 SV», 2008 року випуску.

16 червня 2008 року до Київської регіональної митниці було подано вантажну митну декларацію № 100000010/2008/444356 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення ввезених товарів. Як свідчить графа 44 зазначеної декларації, на підтвердження заявлених відомостей також було подано наступні документи: - облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності від 12.01.2007 № 10000/37/07/6180; - повідомлення про намір увезення від 09.06.2008 № 100000014.8.187005.001; - накладна CMR від 11.06.2008 б/н; - книжка МДП від 07.06.2008 № XW 59184608; - зовнішньоекономічний контракт від 03.01.2008 № 03/01/08; - специфікація № 1 до контракту від 03.01.2008 № 03/01/08; - інвойс від 04.06.2008 № 000.788; - декларація митної вартості від 17.06.2008 №10000000/08/4444356; - довідка Святошинської ДПІ про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України i знаходяться за її межами (про вiдсутнiсть за межами України валютних цінностей та майна) від 29.05.2008; - сертифікат відповідності від 13.06.2008 № UA.1.032.0088630-08.

Митна вартість товарів була задекларована декларантом позивача за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), на загальну суму 17 740 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 17.06.2008 - 86 115,28 грн.) Тобто, заявлена митна вартість одного мікроавтобуса склала 8 869, 99 доларів США (43 057,64 грн.).

Не погодившись із задекларованою ціною посадовою особою відповідача-1 на декларації митної вартості від 17.06.2008 №10000000/08/4444356 вчинено запис «Здійснено митну оцінку із застосуванням методу № ___ на підставі бази даних цінової інформації Держмитслужби України МВ 12-12-К/5204/2» та складено довідку від 17.06.2008 № МВ 12-12-К/5204/2. Згідно з вказаною довідкою митна вартість товару була самостійно визначена митницею на рівні 18 010 доларів США за фургон. Як свідчить напис на вантажній митній декларації від 17.06.2008 № 100000010/2008/444356 її було анульовано.

Митне оформлення ввезених товарів здійснено за вантажною митною декларацією від 17.06.2008 № 100000010/2008/444485 згідно з митною вартістю, визначеною митним органом на підставі довідки від 17.06.2008 № МВ 12-12-К/5204/2, що підтверджується графою 44 (код документу - 1501) та графою 45 вантажної митної декларації, а також графою 7 декларації митної вартості товарів від 17.06.2008 № 100000010/8/444485.

Різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, склала 23 071, 53 грн. (мито - 4 436, 84 грн., ПДВ-18634,69).

Не погоджуючись із визначеною митною вартістю позивач направив відповідачу скаргу від 23.06.2008 б/н щодо скасування такого рішення. За результатами розгляду вищевказаної скарги відповідач у листі від 28.07.2008 № 35/1.2-12/7616 вказав, що наявна у митниці цінова інформація свідчить про те, що задекларована позивачем митна вартість є нижчою, ніж прямі витрати на виробництво товару, оскільки мінімальна ціна для дилерів на базову модель аналогічного транспортного засобу без урахування додаткового обладнання і витрат на транспортування становить від 12 500 доларів США. У зв'язку з цим, за відсутності необхідних документів, якими можливо було б підтвердити заявлену митну вартість, митний орган самостійно визначив митну вартість товарів на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється відповідно до положень Митного кодексу України.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України від 17.11.2002р. (далі - МК України) митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Надання додаткових документів є необхідним у разі потреби в підтвердженні задекларованої декларантом митної вартості товару за першим методом, викликаної обґрунтованими сумнівами митного органу в достовірності відомостей, які містяться в поданих до митного оформлення товару документах.

Як вбачається з матеріалів справи, в декларації митної вартості від 17.06.2008 №10000000/08/4444356 у графі «Для відміток митного органу» відсутні будь-які записи про витребування митницею додаткових документів. Таким чином, суди попередніх інстанцій вірно зазначили про безпідставність посилання Митниці у запереченнях на витребування у позивача додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, та відмову позивача надати такі документи.

А оскільки позивач не був інформований про наявність у контролюючого органу сумнівів у задекларованій митній вартості товарів, відтак він був позбавлений можливості довести заявлену ним митну вартість товару за першим методом та надати додаткові документи для її підтвердження у межах строку, передбаченого п. 13 Порядку, або відмовитись від їх надання.

Отже, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару митницею не забезпечено реалізацію права декларанта на доведення правильності заявленої ним митної вартості товару та не проведено консультації з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів.

Оскаржувана довідка від 17.06.2008 № МВ 12-12-К/5204/2 про визначення митної вартості товарів, не містить посилання на конкретний метод визначення митної вартості, який був застосований митницею під час коригування заявленої ціни. Про застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (третій метод) може свідчити графа 43 вантажної митної декларації 17.06.2008 № 100000010/2008/444485, яку оформлено на підставі довідки від 17.06.2008 № МВ 12-12-К/5204/2.

Також, в оскаржуваній довідці відсутнє обґрунтування відповідача - 1 щодо неможливості застосування кожного з попередніх методів (від першого до третього) визначення митної вартості товарів.

Крім того, Митницею не надано доказів (на неодноразові вимоги суду першої інстанції) щодо виставлення картки відмови у прийняття митної декларації та не надано письмових пояснень з приводу таких обставин.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про неправомірність дій митниці щодо застосування третього методу визначення митної вартості товару без обґрунтування неможливості послідовного застосування попередніх методів, не доведеності обґрунтованості сумнівів щодо заниження позивачем вартості ввезеного товару та не подання доказів проведення консультацій.

Між тим, колегія суддів не погоджується з судом апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути надмірно сплачений податок на додану вартість, враховуючи наступне.

Відповідно до частини шостої статті 264 МК у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

Так, саме Порядок повернення визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264 МК.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2, 3, 4 розділу ІІІ

Порядку повернення для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Разом з тим взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком взаємодії.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що законодавством відповідно до частини шостої статті 264 МК визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а тому на підставі аналізу наведених вище норм права дійшла такого правового висновку.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014року (справа № 21-29а14) та у постановах від 12 листопада 2014 року.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про повернення надмірно сплаченого податку було помилково скасовано судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці, та особи, що приєдналась до касаційної скарги - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду 22.05.2014р. скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва 30.12.2013р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: