Справа № 2-а-46/2010
Суддя: Висоцький М. Т.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Врадіївський районний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

справа № 2а-46

24.12.10 року Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Висоцького М.Т., при секретарі судового засідання Євтушок Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора з АП ВДАІ м. Первомайськ та Первомайського району УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 про скасування винесеної ним постанови серії ВЕ № 239315 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10.09.2010 року винесеної відповідачем - інспектором з адміністративної практики ВДАІ м. Первомайська та Первомайського району УДАІ УМВС України в Миколаївської області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_3, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 122 ч. 1 КУпАП за порушення п.15.9 «е» (зупинка забороняється ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знака такої зупинки з обох боків) та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_4 посилається на те , що

10.09.2010року близько 17 год. він, керуючи своїм автомобілем марки ЗАЗ -ПОЗ, перевозив додому з медичного центру «Агапіт» м. Первомайськ хвору ОСОБА_5, де вона проходила медичне обстеження. Під час руху по вул. Грушевського м. Первомайськ він правим переднім колесом вїхав в вибоїну на дорозі від чого автомобіль різко струснуло в наслідок чого у ОСОБА_5 виник сильний біль у зламаній раніше нозі та їй стало погано і почало нудити. Продовжуючи рух, він став шукати місце для вимушеної зупинки. По ліву сторону смуги його руху він побачив автобусну зупинку перед якою був попереджувальний знак, який приписував стоянку лише для автомобілів таксі. Поруч з цією стоянкою знаходився магазин «АТП», де він і вирішив зробити вимушену стоянку, так як ОСОБА_5 попросила купити води, щоб запити знеболювальні пігулки. Підїхавши туди, він припаркував свій автомобіль біля крайнього автомобіля з лівої сторони стоянки, ввімкнувши аварійну світову сигналізацію, як це передбачено п. 9.9 «а» ПДР. Потім побіг у вказаний магазин де купив пляшку мінеральної води, яку приніс і передав ОСОБА_5, на що витратив 3- 4 хв. Одразу після цього до нього підійшов інспектор ДАІ (відповідач), який вказав йому не те, що він здійснив стоянку ближче ніж на 30 метрів до посадкового майданчика автобусної зупинки. У відповідь на це він пояснив, що здійснив вимушену стоянку так як, раптово погіршився стан здоровя пасажира і запропонував йому пересвідчитися в цьому опитавши його пасажирів, але інспектор не взяв це до уваги та склав на нього протокол в присутності запрошених ним самим свідків, в якому він (ОСОБА_1) власноручно написав пояснення та вказав причину зупинки і розписався за одержання копії проотоколу. При цьому відповідач не розяснив його права та обовязки передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

На його пропозицію (позивача) свідки відмовились підійти до автомобіля і пересвідчитись в тому, що він зробив вимушену зупинку. Зі змістом протоколу він не ознайомлювався.

Після складання протоколу відповідач виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення ч.І ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає що дана постанова є незаконною і просить її скасувати так, як при

розгляді справи не були зясовані і доведенні обставини, які б свідчили, що в його діях є

ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність, а

саме : не опитані очевидці - свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також не встановлені

та не опитані інші свідки (очевидці), які б могли підтвердити дійсний час його перебування

на місці зупинки, на підставі пояснень яких можна було б довести правильність запису в протоколі про здійснення ним стоянки транспортного засобу.

В судовому засіданні позивач підтвердив свої позовні вимоги та вказані ним в позовній заяві обставини, в доповнення до яких пояснив, що працює у відділі по боротьбі з незаконим обігом наркотиків Врадіївського РВ УМВС, має вищу спеціалізовану юридичну освіту. Як фахівець знає свої права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, однак вважає, що відповідач порушив його права, не ознайомивши з положеннями цих статей. Про те, що він (позивач) працює в органах міліції відповідач знав, про що вказав в протоколі. Здійснення ним стоянки в зоні дії вказаного знаку була вимушеною, тому в його діях відсутні ознаки правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Окрім цього, позивач вказав, що відстань до знаку, не вимірювалась. Сам він (позивач) не може надати докази про критичний стан здоровя пасажира в момент зупинки.

Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заперечення в якому просить суд розглянути справу в його відсутності та вказав що позов не визнає.

В наданому суду запереченні відповідач вказав, що викладені позивачем факти та посилання на вказану ним причину зупинки, на автобусній зупинці не спростовують допущеного ним правопорушення, а винесена ним постанова є законною і відповідає вимогам чинного законодавства.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх докази, суд встановив слідуюче.

10.09.2010року відповідачем по справі інспектором АП ВДАІ з ОАТ м. Первомайськ та первомайського району УДАІ УМВС ст. лейтенантом міліції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 за порушення вимог п. 15.9 «е» ПДР України (зупинка забороняється ближче ЗО метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче ЗО м. від дорожнього знака такої зупинки з обох боків) за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з установчої частини протоколу, позивач ОСОБА_1 10.09.2010 року в 16 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки ЗАЗ - 1103, державний реєстраційний номер BE 9911 AH, здійснив стоянку ближче 30 м. до посадкового майданчика, що позначає місце зупинки автобусів.

Свідками даного правопорушення вказано місцевих жителів ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які підтвердили факт порушення позивачем вимог п. 15.9. «е» ПДР своїми підписами.

По суті порушення позивач власноручно написав пояснення та підтвердив факт зупинки та стоянки керованого ним автомобілем в забороненому ПДР місці. По його ствердженню, він вимушений був терміново зробити зупинку на прохання хворої пасажирки, щоб купити їй води для вживання ліків.

В даному протоколі відповідачем зроблено запис про те що ОСОБА_1 розяснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і повідомлено про час і місце розгляду справи, але підпис позивача про це дійсно відсутній.

В графі про ознайомлення зі змістом протоколу, отримання копії протоколу та про підтвердження правильності внесених про правопорушення даних наявний підпис виконаний від іменні позивача. Останні дві позиції про отримання протоколу і про підтвердження правильності вказаних даних про правопорушення виділені лінією виконаною постановою ручкою, значення якої позивач пояснює тим, що при складанні протоколу він зі змістом протоколу не знайомився тобто не читав що в ньому написано та не був ознайомлений зі своїми правами.

Згідно зі змістом постанови в справі про адміністративне правопорушення № 239315 серії ВЕ від 10.09.2010 року винесеної відповідачем - інспектором АП ВДАІ з ОАТ м. Первомайськ та Первомайського району УДАІ УМВС ст. лейтенантом ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 10.09.2010 року керуючи автомобілем марки ЗАЗ-1103 державний знак ВК 991 ІАн по вул. Грушевського м. Первомайськ, здійснив стоянку ближче 30 метрів до посадкового майданчика, що позначає місце зупинки автобусу, дії якого кваліфіковано по ч.І ст. 122 КУпАП за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Дану постанову позивач вважає необгрунтованою так, як вона не відповідає вимогам ст. 245, 280 КупАП, оскільки при розгляді справи не були зясовані і доведені обставини справи які б свідчили, що в його діях є склад вказаного правопорушення, та не були допитані в якості свідків його пасажири, не встановлені інші свідки які б могли підтвердити дійсний час його перебування на місці зупинки. Також не було враховано те, що він здійснив вимушену зупинку в звязку з різким погіршенням стану здоровя його пасажира.

Підставою для скасування вказаної постанови позивач також вказує той факт, що відповідач не ознайомив його зі смислом протоколу та не розяснив йому його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що позбавило його можливості залучити до участі розгляду справи захисника.

Встановлені судом факти вказують на те що позивач ОСОБА_1 дійсно допустив порушення п. 15.9 «е» ПДР України, яке виразилось в тому, що він, керуючи своїм автомобілем НОМЕР_1 по вулиці Грушевського м. Первомайськ здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику розташованого на автобусній стоянці.

Посилання позивача на те, що він здійснив вимушену стоянку у вказаному місці, так як у його пасажирки ОСОБА_5 різко погіршився стан здоровя не були ним доведені в суді та підтверджені переконливими доказами.

Вказуючи причиною вимушеної зупинки виникнення різкого болю у переламаній раніше нозі у ОСОБА_5, позивач в своїй позовній заяві сам же спростував миттєву необхідність такої зупинки в непередбаченому для цього ПДР України місці, вказавши, що він деякий час продовжував рух в пошуках необхідного для зупинки місця.

Згідно медичної довідки Врадїївської ЦРЛ у пасажирки ОСОБА_5, перелом ноги був виявлений майже 6 місяців назад після якого вона з приводу цієї хвороби останій раз зверталася в лікарню 05.05 2010 року

В день складання протоколу вона до лікарні не зверталася з приводу ускладнень здоровя після перелому ноги.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку що при вказаних позивачем обставинах не було крайньої необхідності для здійснення вимушеної зупинки в зоні де це заборонено ПДР.

Що стосується посилання позивача на те, що при визначенні відстані від посадкового майданчику до місця його зупинки не застосовувались вимірювальні прилади, то вони самі по собі не доводять відсутність в його діях складу проавопорушення, оскільки факт порушення підтверджується, як самими даними протоколу, який є доказом його вини, так і вказаними в протоколі свідками. В той же час сам позивач в даних суду поясненях вказав що не впевнений в тому, що відстань від його зупинки була менше ЗО метрів до забороненого місця стоянки.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засідані доводи позивача про те, що відповідач при складаннні на нього протоколу не ознайомив його зі смислом протоколу та не розяснив його права передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КупАП, що позбавило його можливості скористатися послугами захиста.

Як встановлено судом, позивач працює в Врадіївському РВ УМВС оперуповноваженим ВБНОН, має спеціальне звання майор міліції та вищу юридичну освіту, сам по роду своєї діяльності наділений правом складати адмінінстративні протоколи, а тому не міг не знати своїх прав і скористатися ними при складанні на нього протоколу та винесенні оскаржованої постанови.

Проаналізувавши встановлені судом факти, вислухавши пояснення та доводи позивача, дослідивши наявні докази, суд вважає заявлені позивачем вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 122 ч. 1 КупАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. є не обгрутованим і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86,159 -163 КАС України, суд, -

Постановив:

В задоволені позову за скаргою ОСОБА_1 до інспектора АП ВДАІ міста Первомайськ ОСОБА_9 про скасування винесеної ним постанови про адмінінстрагивне правопорушення від 10.09.2010 року відмовити.

Апеляційна скарга на постанову Врадіївського районного суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя