Справа № 2а-13212/11/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/29648/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року

та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року

у справі № 2а-13212/11/2070

за позовом Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області

до Гаражного товариства «Меловське»

про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року Державна податкова інспекція у Балаклійському районі Харківської області (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Гаражного товариства «Меловське» про стягнення суми податкового боргу у розмірі 1870,00 грн. (в редакції заяви про зміну позовних вимог від 07 листопада 2011 року № 4622/10/10-012).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року позов був задоволений частково. Стягнуто з Гаражного товариства «Меловське» суму податкового боргу у розмірі 1190,00 грн. У задоволені позовних вимог в іншій частині, а саме - у стягненні з Гаражного товариства «Меловське» суми податкового боргу в розмірі 680,00 грн. було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року було змінено в частині мотивів та підстав для відмови у задоволені позову.

В касаційній скарзі ДПІ у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - ДПІ у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби його правонаступником - ДПІ у Балаклійському районі ГУ Міндоходів у Харківській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 04 червня 2013 року серії АА № 162941.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно довідки № 1521 від 16 вересня 2011 року Гаражне товариство «Меловське» було взяте на облік в ДПІ у Балаклійському районі Харківської області 02 лютого 1999 року за №192 (арк. справи 13).

ДПІ у Балаклійському районі Харківської області була проведена невиїзна документальна перевірка Гаражного товариства «Меловське» з питань неподання податкового звіту про використання коштів неприбутковими організаціями за 9 місяців 2006 року, 11 місяців 2006 року, 2006 рік, 1 квартал 2007 року, півріччя 2007 року, 9 місяців 2007 року, 11 місяців 2007 року, 2007 рік, 1 квартал 2008 року, півріччя 2008 року, 9 місяців 2008 року, 11 місяців 2008 року, 2008 рік, 1 квартал 2009 року, півріччя 2009 року, 9 місяців 2009 року, 2009 рік, за результатами якої складений акт № 1575/15-016/25612419 від 25 травня 2010 року.

Перевіркою було встановлено порушення товариством вимог підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», пункту 16.4 статті 16, пункту 22.13 статті 22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та пункту 4.1 Порядку складання звіту про використання коштів неприбутковими установами й організаціями, затвердженого наказом ДПА України від 11 липня 1997 року № 233, які полягали у неподанні Гаражним товариством «Меловське» податкового звіту про використання коштів неприбутковими організаціями за вказані вище податкові періоди.

09 червня 2010 року ДПІ у Балаклійському районі Харківської області на підставі вказаного акті перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила Гаражному товариству «Меловське» суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 1870,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказане податкове повідомлення-рішення не оскаржувалось товариством ні у адміністративному, ні у судовому порядку.

У зв'язку з несплатою товариством визначених цим податковим повідомленням-рішенням податкових зобов'язань, ДПІ у Балаклійському районі Харківської області були сформовані та надіслані відповідачу перша № 1/147 від 12 липня 2010 року та друга № 2/320 від 13 вересня 2010 року податкові вимоги, а також прийняте рішення № 225/24-0-37 від 13 жовтня 2010 року про стягнення коштів та продаж інших активів Гаражного товариства «Меловське» в рахунок погашення його податкового боргу (арк. справи 16-17).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині стягнення 680,00 грн. за неподання товариством податкових звітів про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за 9 місяців 2006 року, 11 місяців 2006 року, 2006 рік, 1 квартал 2007 року, виходив з того, податкове повідомлення-рішення №/0 від 09 червня 2010 року в цій частині прийняте з порушенням строків, встановлених підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Задовольняючи позовні вимог в іншій частині, суд виходив з того, що факт неподання податкових звітів про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за вказані у акті перевірки податкові періоди, а також факт не оскарження податкового повідомлення-рішення товариством не заперечувався.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині мотивів та підстав для відмови у задоволенні позову, виходив з того, що податковим органом не було виконано усі приписи Податкового кодексу України щодо процедури погашення податкового боргу в примусовому порядку.

Однак, погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 2, 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Положеннями підпункту 2.1.1 пункту 2.1 статті 2, пункту 16.4 статті 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платниками податку з числа резидентів є суб'єкти господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами. Податок за звітний період сплачується його платником до відповідного бюджету у строк, визначений законом для квартального податкового періоду. Платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону. При цьому за звітні квартал, півріччя та три квартали платники податку подають спрощену декларацію, а за результатами звітного року - повну. Форми декларацій з цього податку встановлюються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, що відповідає за проведення податкової політики.

Порядок оподаткування неприбуткових установ і організацій визначений у пункті 7.11 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», відповідно до підпункту 7.11.12 якого (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) центральний податковий орган встановлює порядок обліку і подання податкової звітності про використання коштів неприбуткових організацій (неприбуткових організацій, визначених в абзаці «ж» підпункту 7.11.1, у частині обліку і подання податкової звітності за доходами, що підлягають оподаткуванню) та вирішує питання про виключення організацій з реєстру неприбуткових організацій і оподаткування їх доходів у разі порушення ними положень цього Закону та інших законодавчих актів про неприбуткові організації.

Згідно з абзацом 1 пункту 1.3 Порядку складання податкового звіту про використання коштів неприбутковими установами й організаціями, затвердженого наказом ДПА України від 11 липня 1997 року № 233 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податковий звіт про використання коштів неприбутковими установами й організаціями (далі - звіт) складається за формою, що додається, і подається неприбутковою установою за кожний звітний період.

Пунктом 4.1 Порядку складання податкового звіту про використання коштів неприбутковими установами й організаціями, затвердженого наказом ДПА України від 11 липня 1997 року № 233 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що звіт подається неприбутковою установою до податкового органу протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту «б» підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Підпунктом 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Як встановлено судом першої інстанції, факт неподання податкових звітів про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за вказані у акті перевірки податкові періоди, а також факт не оскарження податкового повідомлення-рішення товариством не заперечувався.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача податкового боргу, а у податкового органу - підстав для звернення до суду з позовом про стягнення цього боргу.

Разом з цим, підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що податкове повідомлення-рішення №/0 від 09 червня 2010 року в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 680,00 грн. за неподання товариством податкових звітів про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за 9 місяців 2006 року, 11 місяців 2006 року, 2006 рік, 1 квартал 2007 року було прийняте податковим органом з порушенням строків, встановлених підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з огляду на що позовні вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 680,00 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно з пунктом 95.1 саттті 95 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час звернення до суду з вказаним позовом) орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час звернення до суду з вказаним позовом) визначено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Положеннями пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час звернення до суду з вказаним позовом) встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані вище положення Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час звернення до суду з вказаним позовом) були дотримані ДПІ у Балаклійському районі Харківської області, з огляду на що суд апеляційної інстанції дійшов неправомірного висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині мотивів та підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року скасувати, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна