Справа № К/9991/35797/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/35797/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом прокурора Ворошиловського району міста Донецька в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проходка-сервіс ЛТД» про стягнення заборгованості по витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

Прокурор Ворошиловського району міста Донецька в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька звернувся в суд з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проходка-сервіс ЛТД» на користь зазначеного управління заборгованості по витратах на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 9392,53 гривень.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року скасовано, прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року та залишити в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проходка-сервіс ЛТД» подало письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Проходка-сервіс ЛТД» є юридичною особою, платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників), розрахунку суми заборгованості, у відповідача за 2007-2009 роки виникла заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII, на загальну суму 9392,53 гривень.

Відповідні розрахунки були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю «Проходка-сервіс ЛТД», однак зазначена сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька має право на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII, а у відповідача наявна заборгованість з таких відшкодувань.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених зазначеним особам на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII, не підлягають відшкодуванню Управлінню Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька відповідачем.

Так, за змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 зазначеного пункту Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що із набранням чинності Законом № 1058-IV (з 1 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а отже і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду України та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту статті 14 Закону № 1788-XII убачається, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у контексті статті 14 Закону № 1788-XII дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону № 1788-XII.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача обов'язку щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII, є вірним, а апеляційний суд помилково встановив правомірність дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Проходка-сервіс ЛТД», та безпідставно скасував рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька підлягає задоволенню, а постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року - скасуванню, із залишенням в силі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька - задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року у справі за позовом прокурора Ворошиловського району міста Донецька в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі міста Донецька до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проходка-сервіс ЛТД» про стягнення заборгованості по витратах на виплату та доставку пільгових пенсій - скасувати.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.