Справа № 14774/11/2070
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2011-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 листопада 2011 р. № 2-а- 14774/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєвої М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - громадянина КНР ОСОБА_2 Юєцзюнь.

перекладача - Хоу Чжифен.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області
до громадянина КНР ОСОБА_2 Юєцзюнь
про видворення у примусовому порядку за межі України ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Київський районний відділ Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до громадянина ОСОБА_3 народної республіки ОСОБА_2 Юєцзюнь, в якому просить суд видворити в примусовому порядку з території України громадянина ОСОБА_3 народної республіки ОСОБА_2 Юєцзюнь 09.01.7974 року народження.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що громадянин ОСОБА_3 народної республіки ОСОБА_2 Юєцзюнь прибув до України у 2008 році через аеропорт «Бориспіль» у приватних справах. По закінченню терміну перебування на території України саме з 2008 громадянин ОСОБА_2 Юєцзюнь до ОВС з приводу продовження терміну перебування жодного разу не звертався та з території України не виїжджав, тобто, громадянин ОСОБА_2 Юєцзюнь в порушення правил перебування іноземців на території України, на протязі тривалого часу в Україні на нелегальному стані. Громадянин ОСОБА_2 Юєцзюнь, с дня свого прибуття в Україну підробляє продавцем взуття на ТЦ «Барабашова», 18.08.2011 керівництвом ГУМВС України в Харківській області було прийняте рішення щодо його видворення за межі України, та до 23.08.2011 він повинен був залишити територію України, але останній ухилився від виїзду, і на цей час продовжує знаходитись в Україні на нелегальному стані.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, просив видворити його за межі України пояснивши суду, що самостійно вчасно не виїхав за браком коштів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства відповідач - громадянин ОСОБА_3 народної республіки ОСОБА_2 Юєцзюнь має правовий статус іноземця.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. При цьому, в силу ч.5 ст.2 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на іноземців, а отже і на відповідача, покладено обовязок поважати та дотримуватись Конституції та законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Згідно ст. 27 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, правила в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію встановлюються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

Аналізуючи положення наведених норм права, суд доходить висновку, що приписи Правил в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію (затверджено постановою КМУ від 29.12.1995р. №1074; далі за текстом - Правила), як частина національного законодавства України, мають бути неухильно дотримані кожним іноземцем і саме в цьому полягає правовий порядок, до створення та забезпечення якого має безпосередній інтерес Держава Україна в особі компетентних органів.

Згідно з п.19 Правил іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами (абз.1 п.19).

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в'їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в'їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності (абз.2 п.19).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 Юєцзюнь ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин ОСОБА_3 народної республіки, прибув до України у 2008 році через аеропорт «Бориспіль» у приватних справах, працював на ТЦ "Барабашова" продавцем взуття.

08.08.2011 року, Комінтернівським районним судом м. Харкова громадянина ОСОБА_3 народної республіки ОСОБА_2 Юєцзюнь, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП, та накладено штраф у сумі 340 грн., який відповідачем сплачено в повному обсязі.

18.08.2011 року УГІРФО Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області у відношенні громадянина ОСОБА_3 народної республіки ОСОБА_2 Юєцзюнь було прийнято рішення про видворення його з території України та заборону в'їзду терміном на 6 (шість) місяців. Але у встановлений термін до 23.08.2011 року, він не виїхав з України за браком коштів на квиток.

Згідно ст. 4 Закону України „Про імміграцію" від 07.06.2001 року, де визначаються категорії іммігрантів, яким надається дозвіл на імміграцію, громадянина ОСОБА_3 народної республіки ОСОБА_2 Юєцзюнь має підстави для отримання громадянства України та посвідки на постійне проживання на території України, але до УГІРФО ГУМВС та Управління Міграційної служби у Харківській області з питання оформлення громадянства чи дозволу на імміграцію в Україну не звертався.

Оцінивши зібрані по справі докази за правилами ст.86 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач не відповідає ознакам біженця згідно з законом, правового статусу біженця не має, за отриманням такого статусу на дату розгляду справи по суті не звертався, в процедурі отримання статусу біженця не перебуває.

Частиною 1 ст.26 Конституції України указано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Оскільки, як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, у відповідача законна підстава для знаходження на території України відсутня, внаслідок власної недобросовісної правової поведінки жодних дій на набуття такої підстави не вчинив, наміру дотримуватись вимог національного законодавства України і залишати територію України не має, то він підлягає примусовому видворенню з України.

Відповідно до ч.5 ст.32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

За таких обставин, заявлена позивачем вимога щодо примусового видворення визнається судом такою, що підлягає задоволенню, оскільки її обґрунтованість доведена матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В ході розгляду справи судом не виявлено доказів, які б доводили, що заявлені по справі вимоги порушують права та охоронювані законом інтереси відповідача у сфері публічно-правових відносин.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області до громадянина КНР ОСОБА_2 Юєцзюнь про видворення у примусовому порядку за межі України - задовольнити.

Видворити у примусовому порядку з території України громадянина КНР ОСОБА_2 Юєцзюнь ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 11 листопада 2011 року.

Суддя Єгупенко В.В.