Справа № 22-а-27531/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

зо листопада 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.

суддів: Голуб С.А.. ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи та апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області па рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від липня 2010 року по справі та позовом ОСОБА_2 до управління Соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Державне казначейство України, про стягнення одноразової компенсації при встановленні інвалідност і. -

встановила:

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про виплату недоплаченої су ми одноразової грошової компенсації, посилаючись на те, що він гіеребувас па обліку у відповідача як інвалід 3-ї групи, захворювання його пов'язане з впливом аварії на ЧАЇ С і відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» маг право на одноразову компенсацію як ліквідатор наслідків аварії па ЧАЕС. який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Оскільки відповідачем йому виплачено компенсацію в значно меншому розмірі, просив визнати неправомірною відмову відповідача, йхувати та виплатити на його користь одноразову компенсацію як учаснику ліквідації ^аварії на ЧАЕС. який слав інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі ЗО мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний іахист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». < ураху ванням фактично отриманих сум.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області під 26 липня 2010 року позов задоволено. Визнано право позивача на проведення перерахунку одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. який став інвалідом З групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов»язано відповідача нарахувати іа виплатити на користь позивача одноразову компенсацію учаснику ліквідації наслідків аварії изЧАЕС. як інваліду 3 групи, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ^побильської катастрофи».

w В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду га ухвалити нове Р'Шенмя. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з т аких підстав.

Судом встановлено, що позивач відповідно до копії посвідчення серії А № 142259 С від 19.11.2008 року та вкладки до нього № 634753 С від 19.11.2008 року (а.с.5). Cl-K серії КИО-1 № 329993 від 21.10.2007 року (a.e.6) йому була довічно встановлена : ТЧіа інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідки, аВаріі ца ЧАЕС. Як вбачається із заперечення проти позову відповідача, одноразове ^"іецсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. які стали інвалідами внаслідок рнобильської катастрофи, повинна виплачуватися інвалідам 3 групи в розмірі. ^йсдбачепому постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року, тому виплата проводилась

відповідно до норм ч.І сг. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачкою була отримана одноразова компенсація в розмірі 189.60 грн., що підтверджується довідкою поштового зв язк/ «Укрпоппа» від 26.07.2010 року (а.с. 15).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 (з подальшими змінами і '^цовненнями) всупереч Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які гражд ал и внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким встановлено розмір щорічної допомоги як величину кратну мінімальній заробітній платі, встановлено конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі.

Виходячи із засад пріоритетності Законів України над урядовими нормат ивними актами, а також враховуючи, що згідно ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п. 1) та основи соціального захисту (п. 60). при вирішенні даного спору має застосовуватися ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З метою захисту прав позивача, суд дійшов правильною висновку про зобовязання відповідача зробити перерахунок та виплатити позивачу суму недоплаченої одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом внаслідок ¦"Чліобильської катастрофи, в розмірі, передбаченому Законом України «Про статус і Чхальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Згідно з ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причин) пропущення строку поважною, справа розглядається за правилами КАС України.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо підвідомчості справ. пов»язаних із соціальними виплатами)», відповідно до якою суди розглядали в порядку цивільного судочинства справи щодо спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов»язковим державним соціальним ^врахуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, пільг, речового майна, пайків

грошової компенсації замість них. В зв»язку з чим справа розглядалася в порядку цивільного провадження із застосуванням загального строку позовної давності тривалістю у три роки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціатьний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над нідзаконними акт ами і а прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку суми одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченої ст. 48 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з подальшими змінами і доповненнями).

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-ріі та від 22.05.2008 р.)і// за № 10-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік та 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в т.ч. п.28 розділу 2 цього Закону, яким було передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішення Конституційного Суду є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, враховуючи наведене, управління соціального захисту населення повинно було виплачувати позивачу одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи саме із розміру , мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апелянта про необхідність застосування постанов Кабінету Міністрів України дня визначення розміру виплати позивачу одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, с необгрунтованими і суперечать ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи '''"державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти '^ґпіііс на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією іа Законами України.

інші доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, рішення суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись сг. ст. 195. 197-198. 200. 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2010 року - без змін.

Копію рішення суду апеляційної інстанції надіслати особам, які беруть участь у справі, протягом трьох днів з моменту підписання постанови або ухвали суду апеляційної інстанції, згідно ч. З ст. 197 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий К.П. Приходько

судді С.А. Голуб

ОСОБА_1