Справа № 2а-5287/09/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 72208/09

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2009 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м Львова до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та рішення про результат розгляду скарги,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м Львова 20.08.2009 року звернулося в суд з адміністративним позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа - ОСОБА_1, в якому просить визнати дії неправомірними, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2009 року ВП №13912746 та рішення про результат розгляду скарги від 10.08.2009 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м Львова оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2009 року скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що УПФ України в Личаківському районі м. Львова оскаржено у Вищий адміністративний суд України постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2008 року по даній справі, оскільки при прийнятті даної постанови судом не враховано те, що законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено в якому порядку та яким чином обчислювати вказаний розмір. Крім того, судом не враховано також і те, що в законодавстві не існує такого поняття як мінімальна пенсія за віком (окрім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Управлінням одночасно із поданням касаційної скарги подано клопотання про призупинення виконання рішення суду до закінчення касаційного провадження по справі.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також те, що в законодавстві не визначено такої величини як мінімальна пенсія за віком, УПФ України в Личаківському районі м. Львова не має підстав для виконання даного судового рішення.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Львівським окружним адміністративним судом 09.07.2009 року було видано виконавчий лист у справі №2а-2121/08/1370. На підставі вищезгаданого виконавчого документа державним виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №13912746 від 27.07.2009 року. В даній постанові в графі назва документу вказано - виконавчий лист №2а-2121/08/1370 виданий 09.07.2009 року, в графі про - зобов'язати УПФ України в Личаківському районі м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну грошову допомогу як дитині війни на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (30% мінімальної пенсії за віком) за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням виплачених сум, в графі боржник - УПФ України у Личаківському районі м. Львова.

Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження позивач оскаржив її до начальника ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області, скарга №7629/06-14 від 30.07.2009 року, за наслідками розгляду якої постановою від 10.08.2009 року начальника ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області у задоволенні скарги відмовлено з тих підстав, що в скарзі на постанову про відкриття виконавчого провадження жодного порушення державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» не наведено, а при відкритті виконавчого провадження вимог ст.ст. 3, 18, 19, 24 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не порушено.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 ч.2 Конституції України).

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, що видаються судами.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках (ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У виконавчому документі повинні бути зазначені: назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання чинності рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою. (ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції враховуючи, що ні в адресованій ППВР скарзі №7629/06-14 від 30.07.2009 року на постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2009 року ВП №13912746, ні з наданих позивачем пояснень не наведено жодних обґрунтованих законних підстав щодо порушення державним виконавцем та посадовою особою ППВР вимог Закону України «Про виконавче провадження"» а лише наведено аналіз законів України «Про соціальний захист дітей війни», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та правову оцінку застосування таких у рішенні суду.

Як видно з матеріалів справи постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2009 року ВП №13912746 та Постанова від 10.08.2009 року прийнята за наслідком розгляду скарги позивача від 30.07.2009 року №7629/06-14 були прийняті правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України cуд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.69 ч.1, 2 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ст.71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи наведене вище суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачем доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог не наведено, а судом першої інстанції порушень при прийнятті оспорюваної постанови про відкриття виконавчого провадження та прийнятті постанови за наслідками розгляду скарги УПФ України в Личаківському районі м. Львова не встановлено, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження та посадова особа органу виконавчої служби діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом, а тому в задоволенні позову відмовлено правомірно.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2009 року у справі №2а-5287/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_2