Справа № 2-а-4306/11
Суддя: Калиновський М.М. М. М.
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4306/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2011 р. м.Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Калиновський М.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської РДА про визнання дії неправомірними та стягнення недоотриманої одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської РДА в якому просить визнати їхні дії неправомірними та зобовязати УПСЗН Снятинської РДА здійснити нарахування та виплату одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю, як інваліду ІІ групи, захворювання повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС І категорії.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є інвалідом ІІ групи, захворювання повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Відповідно до ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивона має право на отримання одноразової компенсації, як інвалід ІІ групи за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат. Однак, їй виплатили одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю в значно меншому розмірі, ніж передбачено ст. 48 ЗК Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. У своїй відмові УПСЗН Снятинської РДА зазначає, що компенсація була виплачена відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996 року № 836 в розмірі 284 грн. 40 коп., що на думку позивача не відповідає вимогам ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, де вказано, що компенсація повинна виплачуватися в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат. Просила визнати дії неправомірними та зобовязати УПСЗН Снятинської РДА нарахувати та виплатити їй одноразову компенсацію, як інваліду ІІ групи, захворювання повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат.

Відповідач не скористався своїм правом на подання заперечення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини, які склалися між позивачем та Управлінням праці та соціального захисту населення Снятинської РДА, регулюються Конституцією України, ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Встановлено, що позивачка є інвалідом ІІ групи, захворювання повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що стверджується посвідченням серії А № 434535 від 23.03.2011 року та вкладкою до нього № 625128 С від 23.03.2011 року, довідкою МСЕК серії 10 ААА № 097641 від 26.01.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(в редакції від 20.06.96 року) одноразова компенсація інвалідам ІІ групи, захворювання яких повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС виплачується в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат, протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності.

Мінімальна заробітна плата встановлюється Законом України про державний бюджет України на відповідний рік.

Доводи представника відповідача про те, що при розрахунку одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю, як особі яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи вони керувалися вимогами Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року не

заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Приймаючи постанову № 836 від 26.07.1996 року КМУ порушив Конституцію України, звузив зміст існуючих прав і свобод громадянина. Суд, виходячи з того що ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофимає вищу юридичну силу над урядовим нормативно-правовим актом, вважає, що позивачці слід нарахувати одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд зауважує, що реалізація особою права, яке повязане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги. Так, у справі Кечко проти УкраїниЄвропейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Суди не повинні приймати до уваги обставини, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше. І тому до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки базуються на законі, обґрунтовані і доведені, і тому слід визнати дії УПСЗН Снятинської РДА неправомірними, та зобовязати УПСЗН Снятинської РДА провести нарахування та виплатити позивачці, як інваліду ІІ групи, захворювання повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат, згідно ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиз урахуванням проведених виплат.

Керуючись ст. ст. 159, 161-163, 1832 КАС України, суд

П о с т а н о в и в :

Позов задоволити.

Визнати дії УПСЗН Снятинської РДА щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю у розмірі передбаченому ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобовязати УПСЗН Снятинської РДА провести нарахування та виплатити ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи, захворювання повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат, згідно ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови через Снятинський районний суд.

Суддя: підпис

Суддя Снятинського райсуду Калиновський М.М.