Справа № 810/6087/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/10663/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Горбатюк С.А.,

Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі №810/6087/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" звернулось в суд з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про корегування митної вартості товарів від 14.04.2014 р. №125110000/2014/010023/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача були наявні всі документи, необхідні для визначення митної вартості за 1 основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, позовні вимоги задоволені. Визнане протиправним і скасоване рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про корегування митної вартості товарів від 14.04.2014 р. №125110000/2014/010023/2.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Київська митниця Державної фіскальної служби звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно контракту від 12.03.2010 року №194 (далі - Контракт), укладеного між компанією "Стассен С.А." (Бельгія) (Продавець) та ТОВ "Фоззі-Фуд" (Покупець), Продавець продає, а Покупець придбаває продукцію в асортименті, кількості, за цінами, у відповідності до інвойсів, що є невід'ємною частиною даного Контракту. Згідно п. 3.1 Контракту товар постачається за умовами FCA Обель, Бельгія, згідно Інкотермс 2010.

За Контрактом Позивачу був поставлений товар (сидр) та до Митниці подана митна декларація від 08.04.2014 року №125110000/2014/007230 (далі - МД) для митного оформлення імпортованого Позивачем за вказаним вище Контрактом товару. Митна вартість товару Позивачем визначена за ціною договору. На підтвердження заявлених відомостей ТОВ "Фоззі-Фуд" подані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами (код 1602); міжнародна автомобільна накладна (CMR) (код 2730); документ, що підтверджує вартість перевезення товару (код 3007); документ, що підтверджує вартість страхування (код 3008); рахунок-фактура (інвойс) (код 3105); пакувальний лист (код 3141); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2, № 4, № 7 (код 4103); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів (код 4104); некласифікований внутрішній договір (контракт) (код 4200); договір (контракт) про перевезення (код 4301); спеціальна ліцензія на імпорт товарів (Мінекономрозвитку України) (код 5203); інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу "Санітарно-епідеміологічний контроль здійснено") (код 5501); інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампів "Ввезення в Україну дозволено", або "Транзит по Україні дозволено", або "Вивезення з України дозволено") (код 5503); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу "Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено") (код 5504); резервна позиція (код 5511); сертифікат про походження товару загальної форми (код 7011); лист виробника (код 9000); якісне посвідчення (код 9000); цінова угода № 4 (код 9000).

Відповідачем було запропоновано декларанту надати додаткові, документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; транспортні документи, а саме сканкопію договору № 33 від 27.03.2012 року; страхові документи, а саме сканкопію договору № 101014611 від 06.12.2013 року.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 14.04.2014 року №125110000/2014/010023/2 з застосуванням другого методу митну вартість товару №1/1 скориговано з 1,53 євро за одиницю товару до 1,68 доларів євро за одиницю товару.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що ненадання позивачем всіх запитуваних митницею документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для коригування відповідачем митної вартості товару. Водночас, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що надані на підтвердження заявленої митної вартості товару ТОВ "Фоззі-Фуд" документи, передбачені статтею 53 МК України, не містили жодних розбіжностей та в повній мірі підтверджували заявлену вартість товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст.51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, відповідно до положень ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 ст.54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частиною 6 ст.54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З наведених положень, зокрема ч.3 ст. 53, ст. 54, ст. 58 МК України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 МК України.

Судами було встановлено, що, підставою для витребовування додаткових документів була наявність, на думку митного органу, у наданих позивачем товаросупровідних документах розбіжностей, що не давало можливості визначити вартість ввезеного товару за основним методом.

При цьому, Відповідач не зазначив, які саме були підстави для висновку про наявність розбіжностей чи неточностей у поданих документах. Разом з тим, подані Позивачем додаткові документи не стали підставою для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару, оскільки: замість прайс-листа було надано довідник цін; висновок ТПП про якісні та вартісні характеристики товарів від 10.04.2014 року №Ц-154 підготовлений з порушенням вимог чинного законодавства; видаткові накладні не можуть бути прийняті як підтверджуючі документи; неможливо перевірити правильність встановлення страхової суми.

Колегія суддів погоджується із висновками судів, що зазначені доводи відповідача не є обґрунтованими, оскільки чинне законодавство не містить визначення прайс-листа, а подання позивачем довідника цін компанії "Стассен С.А." (Бельгія) не суперечить вимогам, викладеним в повідомленні Митниці. Висновок Торгово-промислової палати від 10.04.2014 року №Ц-154 відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить перелік носіїв інформації, які були використані при проведенні експертизи та джерела її походження. При цьому, Митницею не зазначено, яким чином видаткова накладна повинна містити інформацію про дату ввезення товару на митну територію України. Разом із тим, у матеріалах справи наявна копія листа страховика ПрАТ "Граве України" від 11.04.2014 року №21, яка направлялися позивачем на виконання вимог Митниці про надання додаткових документів, де зазначено, що страхова ціна складає 363 655,00 грн.

З огляду на зазначене позивачем були виконані вимоги митного органу щодо необхідності подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару. Разом із тим, відповідачем не доведена обґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення в частині наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування і підтвердження, або наявність обставин пов'язаності осіб, які вплинули на визначення митної вартості; графа 33 оскаржуваного рішення не містить чіткого переліку вказаних документів, які саме і не було надано і яким чином це вплинуло на визначення митних складових вартості товару.

Крім того, як вже зазначалося раніше, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби відхилити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: