Справа № 826/6558/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6558/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року у справі за позовом Державної казначейської служби України до Державної виконавчої служби України, Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач - Державна казначейська служба України, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України, Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови від 25.03.2015 ВП №38272700 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 83,50 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження не є предметом розгляду даної справи, водночас є чинною на момент розгляду та вирішення даної справи, зважаючи, що судом встановлено, матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечувалось отримання документів виконавчого провадження, внесення даних до Реєстру виконавчих проваджень, що відноситься до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження ВП №38272700 з примусового виконання виконавчого листа №2а-11746/12/0170/18, виданого 23.04.2013 Окружним адміністративним судом АРК про зобов'язання Державної казначейської служби України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів» для виплати ОСОБА_2 20716,71 грн.

Постановою від 04.06.2013 відкрито виконавче провадження ВП №38272700, копію якої надіслано 10.06.2013 супровідним листом №Х-7216/5-8 на адресу позивача. У постанові про відкриття виконавчого провадження вказано про необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду у 7-денний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

25.03.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-11746/12/0170/18, виданого 23.04.2013 Окружним адміністративним судом АРК про зобов'язання Державної казначейської служби України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів» для виплати ОСОБА_2 20716,71 грн., прийнято постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, оскільки відділом примусового виконання рішень понесені витрати, пов'язані з роздрукуванням та відправкою документів виконавчого провадження, внесенням даних до Реєстру виконавчих проваджень тощо.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону; 2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; 4) інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в межах примусового виконання виконавчого листа №2а-11746/12/0170/18, виданого 23.04.2013 Окружним адміністративним судом АРК про зобов'язання Державної казначейської служби України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів» для виплати ОСОБА_2 20716,71 грн., відділом примусового виконання рішень понесені витрати пов'язані з роздрукуванням та відправкою документів виконавчого провадження, внесенням даних до Реєстру виконавчих проваджень.

Згідно розрахунку, наведеного в даній постанові, стягненню з боржника підлягає сума у розмірі 83,50 грн.

При цьому, надіслання копій документів виконавчого провадження ВП №38272700 позивачу підтверджується матеріалами виконавчого провадження та не заперечується позивачем.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, позивачем не надано доказів своєчасності виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження, в той час як відповідно до заяви №793/6 про зміну способу та порядку виконання рішення суду, боржником - Державною казначейською службою України убачається, що судове рішення не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивачем також не надано суду доказів оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-11746/12/0170/18, виданого 23.04.2013 та/або судових рішень, якими вищезазначені дії відповідача були б визнані протиправними чи такими, що вчинені з перевищенням наданих чинним законодавством повноважень. Матеріали справи також не містять доказів скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №38272700, а відтак остання підлягала своєчасному виконанню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не є предметом розгляду даної справи, водночас є чинною на момент розгляду та вирішення даної справи, постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій є правомірною.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.