Справа № 2а-1266/12/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 р. Справа № 103451/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» до Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції Львівської області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» звернулось до суду з позовом до Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції Львівської області, яким просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.01.2012 року № НОМЕР_1, яким йому збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість 145000,00 грн. основного платежу та застосовано 36250,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що позивач надав належне та достатнє документальне підтвердження фактичного здійснення спірних господарських операцій з ОСОБА_3 «Скорпіон П-ЛТД», а саме належним чином оформлені первинні документи, зокрема накладні та податкові накладні, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» здійснювало податковий облік та формувало податковий кредит відповідно до вимог Податкового кодексу України, тому правових підстав для невизнання його права на спірну суму податкового кредиту у податкового органу не було, що в свою чергу свідчить про те, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки та відповідно оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими і протиправними.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що договір, укладений позивачем з ОСОБА_3 «Скорпіон П-ЛТД», є нікчемним, оскільки перевіркою встановлено відсутність факту його реального виконання, а сам договір був укладений без мети настання реальних наслідків, а також позивач не надав доказів реального здійснення господарських операцій за цим договором, тому, на думку відповідача, ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» не мало права формувати податковий кредит з податку на додану вартість за цими господарськими операціями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як встановив суд, 22-23.12.2011 року працівники Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції Львівської області провели документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» з питань дотримання податкового законодавства при взаємовідносинах з ОСОБА_3 «Скорпіон П-ЛТД» за вересень 2011 року, за результатами якої складено акт від 11.01.2012 року № 4/23/23957545.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог п. п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за вересень 2011 року на суму 145000,00 грн. Також податковий орган зазначає про порушення позивачем ст. ст. 203, 215, 216, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України, а саме вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, з контрагентом-постачальником ОСОБА_3 «Скорпіон П-ЛТД», взаємовідносини з яким, за висновками перевірки, мають ознаки нікчемності.

На підставі даного акта перевірки Городоцька міжрайонна державна податкова інспекція Львівської області 20.02.2012 року прийняла податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість 145000,00 грн. основного платежу та застосовано 36250,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, виходячи з наступного.

В розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 зазначеного Кодексу об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 цього Кодексу база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Пунктом 198.1 ст. 198 цього Кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. п. 198.2, 198.3 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, в тому числі, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 даного Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно з п. 201.4 даної статті податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 201.6 даної статті податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 201.7 даної статті передбачено, що податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10 даної статті податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 цього Кодексу не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

На підставі аналізу зазначених норм колегія суддів дійшла висновку, що формування субєктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а повязане з призначенням придбаних товарів (робіт, послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

При цьому, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що необхідно встановити факт реальності господарських операцій, тобто фактичне поставлення товарів (послуг). Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Фактичне здійснення господарських операцій ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» з ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» підтверджується наступними доказами, наданими позивачем і дослідженими судом.

01.08.2011 року ТОВ «Скорпіон-П ЛТД» (продавець) та ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» (покупець) уклали договір № 54/1-11, відповідно до умов якого продавець зобовязується на підставі накладних передати у власність покупця товар (поліетилен ПЕ 100, поліпропілен) в кількості, яка визначена цими накладними, місце відвантаження товару м. Харків. Також договором було передбачено, що покупець здійснює передоплату товару згідно з рахунками, виставленими продавцем, шляхом перерахунку коштів на його розрахунковий рахунок. А витрати, повязані з транспортуванням товару зі складу продавця та страхування товару після відвантаження здійснюється за рахунок продавця.

Факт реального отримання позивачем в періоді, що перевірявся, товару (поліетилену ПЕ 100 та поліпропілену) підтверджується видатковими накладними від 03.09.2011 року № 030901 на суму 258000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 43000,00 грн., від 09.09.2011 року № 090901 на суму 312420,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 52070,00 грн. і від 22.09.2011 року № 220901 на суму 299580,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 49930,00 грн., податковими накладними від 03.09.2011 року № 30901, від 09.09.2011 року № 90901 і від 22.09.2011 року № 220901 на вказані суми та товарно-транспортними накладними від 03.09.2011 року № 030901, від 09.09.2011 року № 090901 і від 22.09.2011 року № 220901, в яких замовником (платником) зазначено ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД», пункт навантаження вул. Отакара Яроша м. Харків, вантажоодержувачем ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів», пункт розвантаження вул. Заводська, 4 м. Городок, перевізником (автопідприємство) ФОП ОСОБА_4, а обсяги і вартість товару відповідають даним, вказаним у зазначених вище видаткових і податкових накладних.

Крім того, колегія суддів враховує, що реальне отримання ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» зазначених вище товарів від ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» підтверджується фактами використання цього товару у власній господарській діяльності, а саме для виготовлення питтєвих труб, доказами чого є надані позивачем копії видаткових і податкових накладних, які підтверджують факт реалізації готової продукції, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, виданих працівникам контрагентів позивача, чого відповідач не заперечує.

Також дані операції були відображені в бухгалтерському обліку ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів», зокрема, в картках рахунку 26 «Запаси для розподілу, передачі, продажу».

Факт часткової оплати позивачем вартості придбаних товарів у безготівковій формі підтверджується платіжним дорученням від 20.10.2011 року № 2883 на суму 110000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 18333,33 грн., а станом на 31.10.2011 року кредиторська заборгованість позивача перед ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» становила 760000,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з наведених вище документів, всі вони відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та надавались відповідачу при проведенні перевірки.

Також зазначені податкові накладні не мали недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Отже, з дня отримання податкових накладних у ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках з ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД».

Щодо посилання відповідача на акт від 28.11.2011 року № 1031/2305/22655664 про неможливість проведення зустрічної перевірки ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків і зборів та їх реальності і повноти відображення в обліку за вересень 2011 року, складений Державною податковою інспекцією в Дзержинському районі міста Харкова, колегія судів зазначає наступне.

По-перше, сам акт є суперечливим, оскільки, зазначивши про неможливість провести перевірку ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД», Державна податкова інспекція в Дзержинському районі міста Харкова фактично провела невиїзну перевірку даного підприємства.

По-друге, в даному акті вказано, зокрема, що у ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» відсутні достатні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі та інші потужності для здійснення господарської діяльності, відсутній рух активів, зобовязань чи власного капіталу, а ОСОБА_5, який згідно із статутними документами значиться керівником підприємства, не міг здійснювати діяльність від його імені, оскільки в періоді, що перевірявся, перебував за межами України, однак Державна податкова інспекція в Дзержинському районі міста Харкова дійшла зазначених висновків без дослідження первинних документів фінансового і бухгалтерського обліку підприємства, в зв'язку з чим, на думку колегії суддів, відомості, зафіксовані в цьому акті, не можна вважати повністю достовірними та обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів враховує, що дії працівників Державної податкової інспекції в Дзержинському районі міста Харкова щодо проведення даної перевірки ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» оскаржило в судовому порядку і їм буде надана оцінка судом.

При цьому, норми Податкового кодексу України не містять такої підстави для відмови у формуванні витрат і податкового кредиту платника податків, як неотримання в ході перевірки відомостей щодо його контрагентів, їх відсутність за юридичною адресою та наявність або відсутність у них технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду.

А відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент здійснення господарських операцій з позивачем ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» було зареєстроване у встановленому порядку, не було виключене з ЄДРПОУ, перебувало на обліку в органах державної податкової служби та було зареєстроване платником податку на додану вартість.

Водночас можлива відсутність у ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення певного виду діяльності, а також наявність зазначеного вище акту перевірки його діяльності, на думку колегії суддів, не є належним доказом безтоварності зазначених вище господарських операцій між ним та позивачем, оскільки фактичне проведення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств та податком на додану вартість, підтверджується наявними у справі первинними документами бухгалтерського обліку, які були досліджені перевіряючими і судом.

Також колегія суддів вважає, що не є достатнім доказом безтоварності зазначених вище господарських операцій посилання податкового органу на те, що бухгалтерські та інші документи від ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» були підписані не ОСОБА_5, який згідно із статутними документами значився директором підприємства, а іншими невстановленими особами, оскільки необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій чи цих операцій без ділової мети і ведення їх формального обліку без реального економічного змісту, а також узгодженістю дій покупця та продавця з цією метою.

Водночас, на думку колегії суддів, у разі підтвердження реальності господарських операцій висновок про неналежність первинних документів, зокрема, податкових накладних, підписаних іншими особами ніж ті, що значені керівниками у статутних документах контрагента та самих первинних документах, не є самостійною підставою для визнання необґрунтованою податкової вигоди за відсутності інших фактів та обставин, які підтверджують безтоварність (фіктивність) господарських операцій. Тобто підписання документів неповноважною особою саме по собі не підтверджує нереальність виконання господарських операцій, а податковий орган не може ставити під сумнів оподатковувану операцію, посилаючись лише на вказану обставину, а повинен довести саме відсутність реальності такої операції в зв'язку з відсутністю товарно-грошового обороту, формального оформлення операцій, їх імітації з метою отримання незаконної податкової вигоди тощо. При цьому, позбавлення платника права на отримання податкової вигоди, в тому числі на формування податкового кредиту з формальних підстав в зв'язку з тим, що первинні документи підписані не уповноваженими особами, може мати місце лише за умови доведеності податковим органом того, що такому платнику було відомо про зазначені факти, або що платником не було проявлено розумної обачності при укладенні та виконанні господарських договорів.

Крім того, на думку колегії суддів, надана відповідачем копія письмового пояснення ОСОБА_6 від 14.02.2012 року, який вказаний перевізником у зазначених товарно-транспортних накладних, наданого ним співробітнику податкової міліції Дубенської обєднаної податкової інспекції Рівненської області, в якому він зазначив, що у нього не було жодних господарських взаємовідносин з ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» і ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів», а також, що йому нічого не відомо про ці підприємства та їх посадових осіб, не є належним доказом відсутності господарських операцій між ним та ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД», оскільки такі пояснення спростовуються наведеними вище письмовими доказами, податковий орган не надав жодних відомостей того, в ході якої перевірки були відібрані ці пояснення, а також згідно із змістом пояснень ОСОБА_6 зазначені вище товарно-транспортні накладні були підроблені (сфальсифіковані), що є кримінальним правопорушенням, однак відповідач не надав жодних доказів проведення перевірки цих пояснень та вирішення питання про порушення кримінальної справи чи прийняття будь-яких процесуальних рішень з цього приводу компетентними правоохоронними органами.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановлено факти реального придбання ОСОБА_3 «Ельпласт-Львів» у ОСОБА_3 «Скорпіон-П ЛТД» товарів, які використовувались позивачем у власній господарській діяльності, підтвердження здійснення господарських операцій первинними документами, які відповідають вимогам законодавства, тому у податкового органу не було достатніх підстав для висновків про неправомірність формування позивачем витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість та завищення валових витрат по взаєморозрахунках з цим контрагентом за період, що перевірявся.

Крім того, податковий орган, роблячи висновки про відсутність між зазначеними підприємствами господарських відносин, вказує на нікчемність укладених між ними договорів, оскільки такі вчинено без мети настання реальних наслідків.

Щодо таких доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 228 цього Кодексу передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу землею, як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладення правочинів між позивачем та його контрагентом.

Крім того, відсутні докази порушення позивачем при укладанні (виконанні) правочину конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання договору (згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу України), як і не доведено вини позивача та наявності умислу при укладенні угод.

Разом з тим слід зазначити, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року у справі № 2а-1266/12/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» до Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції Львівської області про скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_7

Ухвала складена в повному обсязі 14.09.2015 року