Справа № 2а-2488/09/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 р. Справа № 35386/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Богаченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2009 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова до Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и л а:

УПФ України в Залізничному районі м. Львова 27.03.2009 року звернулося в суд з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову від 12.03.2009 року ВП №11534674 про накладення штрафу в сумі 510,00 гривень за невиконання рішення суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2009 року скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що позивачем невчасно отримано копію ухвали про відкриття виконавчого провадження, якою зобовязано боржника добровільно виконати рішення суду, що позбавило можливості управління виконати наведене вище рішення. Вказує, що державним виконавцем порушено вимоги ст.87 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зясовано причин невиконання судового рішення. Одночасно повідомляє, що відповідно до ст.63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Отже, суд помилково прийшов до висновку щодо неповажності причин невиконання рішення суду від 29.01.2009 року.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2009 року було зобов'язано УПФ в Залізничному районі м. Львова нарахувати пенсію по першій групі інвалідності гр. ОСОБА_1 та виплачувати з врахуванням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону від 20.06.1996 року, тобто - не нижче 10 мінімальних пенсій за віком.

24.02.2009 року ст. державним виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області Шестаком О.В. було відкрито виконавче провадження на підставі виданого 17.02.2009 року виконавчого листа та надано боржнику строк, на добровільне виконання рішення суду до 03.03.2009 року.

Копію постанови про відкриття провадження по справі УПФ в Залізничному районі м. Львова отримало 27.02.2009 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті (а.с.6). На момент отримання вказаної копії постанови, позивач звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення суду (26.02.2009 року, тобто майже через місяць після проголошення рішення апеляційною інстанцією). Про це було повідомлено начальника ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_2 листом від 03.03.2009 року, згідно копій листа та реєстру вихідної, кореспонденції (а.с.7, 8), як на підставу не виконання рішення суду.

12.03.2009 року постановою ВП №11534674 на УПФ в Залізничному районі м. Львова було накладено штраф в сумі 510,00 гривень за невиконання рішення суду (а.с.9).

Згідно ст.14 ч.2, 3 постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій (ст.111 ч.7 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.24 ч.2 вище наведеного Закону державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання (ст.87 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.32 ч.2 вище наведеного Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій або несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості використати надані їм цим Законом права, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або за заявою боржника, або з власної ініціативи на строк до 10 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, УПФ України в Залізничному районі м. Львова не зверталось до ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області із заявою про відкладення виконавчих дій із-за звернення для роз»яснення прийнятого рішення суду.

Виконання рішення суду УПФ України в Залізничному районі м. Львова 19.03.2009 року ( а.с.14) без роз»яснення рішення суду, вказує на те, що боржнику прийняте рішення суду було зрозумілим і необхідності в роз»ясненні рішення суду не було потреби, а відтак боржник не сумлінно користуватися усіма наданими йому правами.

Покликання апелянта на недостатнє бюджетне фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, позаяк не можуть бути підставою не виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поважних причин для не виконання рішення суду та підстав для відкладення виконавчих дій не було.

Таким чином, державний виконавець діяв на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2009 року у справі №2а-2488/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій, С.І. Богаченко