Справа № 2а-373/10/1970
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 р. Справа № 30158/10

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Дембіцької Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 травня 2010 року у справі за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2010 року субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 (далі СПД ОСОБА_1А.) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області (далі Кременецька МДПІ) № /НОМЕР_1 від 13.03.2009 року, яким було визначено податкове зобовязання з доходів фізичних осіб у розмірі 4856,40 грн., з яких 1618,80 грн. за основним платежем та 3237,60 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також рішення № НОМЕР_2 від 13.03.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21290 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 травня 2010 року у справі № 2а-373/10/1970 позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 МДПІ просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог СПД ОСОБА_1 Вимоги за апеляційною скаргою щодо податку з доходів фізичних осіб обґрунтовує тим, що в ході проведеної перевірки встановлено, що СПД ОСОБА_1 при здійсненні підприємницької діяльності використовував працю найманої особи ОСОБА_3, який у своєму поясненні зазначив, що знаходився в трудових відносинах з позивачем в період з вересня 2007 року по листопад 2007 року включно, заробітна плата становила 800 грн. в місяць. Заяву про застосування податкової соціальної пільги власноручно не писав отже, відповідно до з пп. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (далі Закон № 889) працедавець не мав права на застосування соціальної пільги при сплаті податку з доходів фізичних осіб із його заробітної плати.

Окрім того, оскільки відповідно до пп. 6.3.3 п. 6.3 ст. 6 Закону № 889 податкова соціальна пільга не може бути застосована до інших доходів платника податку, якщо він отримує протягом звітного податкового місяця одночасно такі доходи, як доходи самозайнятої особи від підприємницької діяльності, а також іншої незалежної професійної діяльності, та враховуючи те, що ОСОБА_4 зареєстрований як СПД (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця - серія В 01 № 285528), СПД ОСОБА_1 безпідставно неперераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у сумі 506,11 грн.

Додатково апелянт акцентує увагу на тому, що на основі пояснень громадян контролюючим органом було встановлено, що СПД ОСОБА_1 у здійсненні підприємницької діяльності використовував працю найманих працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та у порушення пп. 8.1.2, пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8 та пп. 19.2 а., п.19.2 ст. 19 Закону № 889 не утримав та не перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб у розмірі 1013,25 грн.

Всі наведені факти порушень підтверджуються письмовими поясненнями громадян, належно завірені копії яких знаходяться в матеріалах справи. Дані пояснення громадян жодним чином не спростовані ні позивачем, ні судом ні самими громадянами, а тому вони є належними доказами по справі, а викладені в них факти суд зобов'язаний був врахувати при прийнятті свого рішення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки, Кременецька МДПІ покликається на те, що виходячи із тексту постанови, єдиною причиною скасування рішення про застосування (фінансових) санкцій від 13.03.2009 року № НОМЕР_2 є ненадання суду для огляду оригіналів повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення позивачу рішення про результати розгляду поданої ним скарги.

Однак на вимогу суду представником Кременецької МДПІ у судовому засіданні 06.05.10 р. о 9:30 год. надано копії відповідей на скаргу позивача, копії квитанцій про поштові відправлення, а також копії поштових повідомлень про неможливість вручення платнику податків вищезазначених відповідей податкового органу. Усі копії належно завірені та їх якість дозволяє чітко встановити на чиє ім'я були направлені листи та причини неможливості їх вручення, а тому не зрозуміло чому у своєму рішенні суд зазначає про неможливість встановлення даних фактів із наданих суду копій документів.

Представник Кременецької МДПІ, виконуючи вимогу суду, надав для огляду у судовому засіданні, яке було продовжено після перерви 06.05.10 року о 14:30, оригінали наступних документів: рішення ДПА в Тернопільській області від 13.05.2009 року про продовження розгляду скарги; рішення ДПА в Тернопільській області про результати розгляду скарги, квитанції поштових відправлень цих рішень СПД ОСОБА_1, поштове повідомлення про неможливість вручення платнику податків рішень податкового органу у зв'язку із не проживанням даного громадянина за зазначеною адресою (у своїй скарзі СПД ОСОБА_1 власноручно зазначив адресу на яку потрібно надсилати відповідь на скаргу), тобто оригінали документів які вимагав суд були надані для огляду, але у постанові жодним чином даний факт не згадується.

Представник апелянта у ході апеляційного розгляду справи вимоги, викладені у апеляційній скарзі, підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Позивач на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності на підставі ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги СПД ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що із повідомлення про проведення планової виїзної перевірки від 22.01.2009 року № 417/17, запису у журналі перевірок СПД ОСОБА_1 від 10.02.2009 року за № 1, акту про результати планової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 від 27.02.2009 року перевірка проводилась лише Кременецькою MДПІ, інші органи державного нагляду (контролю) участі в перевірці не приймали.

Із самого акта перевірки вбачається, що спільно з працівником прокуратури та відділу праці було проведена обстеження СПД ОСОБА_1 В результаті чого складено акт обстеження та взято пояснення в ОСОБА_5 і ОСОБА_6, хоча ні прокуратура, ні відділ праці участі у проведенні перевірки не приймали.

Два акти обстежень від 06.02.2009 р. для підпису та ознайомлення СПД ОСОБА_1 не наддавались та були складені до початку проведення перевірки, тобто 09.02.2009 p.

23.10.2007 р. найманим працівником ОСОБА_7 було написано заяву СПД ОСОБА_1, про застосування податкової соціальної пільги, яка подана до Кременецької MДПІ.

У акті перевірки Кременецька MДПІ посилається на пояснення ОСОБА_7 від 13.02.2009 p., однак відповідачем не надано жодного доказу того, що пояснення від імені ОСОБА_7 від 13.02.2009 р. написано власноручно нею, a не іншою особою від його імені.

Із пояснень від імені ОСОБА_7 слідує, що він власноручно не писав заяви про застосування податкової соціальної пільги. При цьому, не з'ясовано, чи підписана заява особисто ОСОБА_7, чи від його імені іншою особою, зокрема СПД ОСОБА_1

Законом не покладено обов'язку на СПД ОСОБА_1 вимагати написання працівником заяви про застосування податкової соціальної пільги у його присутності та досліджувати чи дійсно подана заява написана ним власноручно. Заява про застосування податкової соціальної пільги від імені ОСОБА_7 і пояснення від імені ОСОБА_7 зареєстровані в Кременецькій MДПІ, якою не надано належних доказів того, що заява про застосування соціальної пільги від імені ОСОБА_7 написана не ним.

Пояснення від імені ОСОБА_6 від 06.02.2008 p. були отримані працівником прокуратури майже за 9 місяців до початку проведення перевірки і на дату отримання пояснення він не перебував у трудових відносинах із позивачем.

27.10.2008 p. між СПД ОСОБА_1 та Кременецьким центром зайнятості укладено договір індивідуального навчання на виробництві ОСОБА_6 терміном на три місяці. Згідно укладеного договору за індивідуальне навчання на виробництві ОСОБА_6 отримує матеріальну допомогу по безробіттю, яку виплачує Кременецький центр зайнятості, що підтвердив і сам ОСОБА_6 у своїх поясненнях, жодних нарахувань та відрахувань приватним підприємцем згідно договору не передбачено, у звязку з чим не нараховувався та не утримувався податок з доходів фізичних осіб.

Судом встановлено, що виключно на підставі пояснень ОСОБА_6 від 06.02.2008 р. і ОСОБА_5 (без дати і без підпису) Кременецької MДПІ донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб в сумі 1 013.25 грн.

Судом зроблено висновок про те, що оскаржуване рішення відповідача обґрунтовано неналежними доказами - поясненнями ОСОБА_6 і ОСОБА_5С, які отримані органами, що не брали участі в перевірці, а тому податкове повідомлення-рішення Кременецької MP ДПІ № /НОМЕР_1 від р. є необґрунтованим і винесено на основі неналежних доказів .

На підставі акту від 27.02.2009 р. № 124/1700/НОМЕР_1 планової виїзної документальної перевірки Кременецькою MДПІ винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 13.03.2009 року, яким застосовано до СПД ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції за порушення п.2.2 та п.2.6 Положення від 15.12.2004 p. N 637, в розмірі 21 290 грн. (у п'ятикратному розмірі від суми неоприбуткованої готівки в касі).

Відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», СПД ОСОБА_1 13.04.2009 року подано скарга на податкове повідомлення - рішення від 13.03.2009 року № 1, яка надіслана поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення 13.03.2009 року, відповіді на яку позивач не отримав.

Згідно пп. 5.2.2 п.5.2 cт. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовженні, строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення двадцятиденного строку, зазначеного в абзаці першому цього підпункту.

Суд двічі зобовязував представника відповідача надати для огляду оригінали повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення позивачу рішення про результати розгляду поданої ним 13.04.2009 року скарги, однак вказана вимога суду виконана не була. Із наданих суду копій повідомлення неможливо встановити на чиє імя було направлено один із листів та коли і кому йог обуло вручено, або не вручено і у звязку із чим, а тому виходячи з приписів ст. 71 КАС України подану позивачем скаргу суд вважав повністю задоволеною на користь платника податків.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, не відповідають вимогам матеріального права та дійсним обставинам справи і є помилковими.

Як зясовано судом у ході судового розгляду, під час проведеної Кременецькою МДПІ перевірки встановлено, що СПД ОСОБА_1 при здійсненні підприємницької діяльності використовував працю найманої особи ОСОБА_3, який у своєму поясненні зазначив, що знаходився в трудових відносинах з позивачем в період з вересня 2007 року по листопад 2007 року включно, заробітна плата становила 800 грн. в місяць. Заяву про застосування податкової соціальної пільги власноручно не писав отже, відповідно до з пп. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону № 889 працедавець не мав права на застосування соціальної пільги при сплаті податку з доходів фізичних осіб із його заробітної плати.

Окрім того, оскільки відповідно до пп. 6.3.3 п. 6.3 ст. 6 Закону № 889 податкова соціальна пільга не може бути застосована до інших доходів платника податку, якщо він отримує протягом звітного податкового місяця одночасно такі доходи, як доходи самозайнятої особи від підприємницької діяльності, а також іншої незалежної професійної діяльності, та враховуючи те, що ОСОБА_4 зареєстрований як СПД (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця - серія В01 № 285528), суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апелянта про те, що СПД ОСОБА_1 безпідставно неперераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у сумі 506,11 грн.

Одночасно апеляційний суд вважає правомірним висновок контролюючого органу, зроблений на основі пояснень громадян, що СПД ОСОБА_1 при здійсненні підприємницької діяльності використовував працю найманих працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а отже у порушення пп. 8.1.2, пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8 та пп. 19.2 «а», п.19.2 ст. 19 Закону № 889 не утримав та не перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб у розмірі 1013,25 грн., оскільки у ході перевірки було виявлено факти працевлаштування громадян без належного оформлення трудових відносин, що потягнуло за собою виплату їм заробітної плати без здійснення бухгалтерського обліку, а отже без проведення належних відрахувань з їх доходів.

При цьому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги письмові поясненнями громадян, належно завірені копії яких знаходяться в матеріалах справи, оскільки викладені у них обставини не були спростовані позивачем шляхом подання відповідних доказів.

Окрім того, апеляційний суд вважає безпідставним покликання суду першої інстанції при скасуванні рішення про застосування (фінансових) санкцій від 13.03.2009 року № НОМЕР_2 на ненадання для огляду оригіналів повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення позивачу рішення про результати розгляду поданої ним скарги, оскільки такі були надані представником апелянта для огляду в судовому засіданні апеляційного суду, а отже надає віри поясненням апелянта про надання їх і суду першої інстанції. Окрім того матеріали справи містять необхідні копії відповідей на скаргу позивача, копії квитанцій про поштові відправлення, а також копії поштових повідомлень про неможливість вручення платнику податків вищезазначених відповідей податкового органу.

Таким чином, на думку апеляційного суду, у суду першої інстанції не було правових підстав для висновку про задоволення відповідачем скарги СПД ОСОБА_1 13.04.2009 року на податкове повідомлення - рішення від 13.03.2009 року № 1, на підставні приписів пп. 5.2.2 п.5.2 cт. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

З огляду на викладене, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 травня 2010 року у справі № 2а-373/10/1970 скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова у повному обсязі складена 25 жовтня 2011 року.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_8