Справа № 815/3706/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3706/15
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Кулішенко Є.С.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача: Прилипко О.В. (за довіреністю);

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинним висновку від 27.01.2015 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинним висновку від 27.01.2015 року про скасування реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити ОСОБА_2 в реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 27.11.2014 року останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно форми №1 від 03.11.2014 року, під час реєстрації позивача у квартирі за вищенаведеною адресою, також була зареєстрована ОСОБА_1 , однак, 18.02.2015 року ОСОБА_2 знято з реєстрації на підставі заяви громадянки ОСОБА_3 , оскільки останньою не надавалась згода на таку реєстрацію. Позивач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо поновлення реєстрації місця проживання, але згідно листа Першого заступника начальника ГУ ДМС України в Одеській області Пасулько В.В. від 06.04.2015 року №4/1-273 позивачу було роз`яснено, що зняття з реєстрації відбулось у відповідності до Наказу МВС України від 22.11.2012 року №1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», оскільки на момент реєстрації позивача за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згода яких на реєстрацію позивача відсутня, що підтверджується висновком про скасування реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , але жодного рішення суду про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною квартирою не існує, а тому позивач вважає нечинним висновок ГУ ДМС України в Одеській області від 27.01.2015 року про скасування реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та просить суд зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити ОСОБА_2 в реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях (а.с.48-51), та зазначив, що 04.06.2014 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси та заяви ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В подальшому, 26.11.2014 року, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2014 року, якою скасовано вищенаведене заочне рішення суду, прийнято рішення щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаною адресою. Так, 27.11.2014 року, на підставі поданої позивачем заяви про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , згода на яку була надана ОСОБА_1 , позивача зареєстровано за вказаною адресою, хоча реєстрація місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент реєстрації місця проживання позивача була поновлена. 27.12.2015 року до Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_3 щодо скасування реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останньою згода на реєстрацію не надавалась. На підставі поданої заяви та п.7.1 розділу VII Наказу МВС України від 22.11.2012 року №1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», відповідачем складено висновок від 27.01.2015 року, відповідно до якого встановлено порушення діючого законодавства при проведенні місця проживання позивача та таку реєстрацію скасовано, про що листом від 18.02.2015 року №16/59 повідомлено ОСОБА_2 та зазначено про необхідність прибуття до відповідача для проставляння в паспорті відповідного штампу про зняття з реєстрації. За наведених обставин, відповідач вказує на те, що діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством України, у зв`язку з чим останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2014 року по справі №522/3643/14-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволено частково, визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.71-71з/б).

На підставі наведеного рішення суду та заяви ОСОБА_1 04.06.2014 року знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.52-52з/б).

Так, 27.11.2014 року, на підставі поданої позивачем заяви про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.57-58з/б) позивача знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та, на підставі заяви про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , згода на яку, відповідно до наявного запису у заяві, надана ОСОБА_1 (а.с.59-60з/б), позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2014 року по справі №522/3463/14-ц заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 12.05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволено та скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2014 року по справі №522/3643/14-ц (а.с.72).

26.11.2014 року на підставі наведеної ухвали суду відповідачем анульовано зняття з реєстрації та поновлено реєстрацію місця проживання громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Так, 27.12.2014 року, ОСОБА_3 звернулась до відповідача із заявою щодо з`ясування обставин, на підставі яких позивача було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , та скасування такої реєстрації у зв`язку з прийняттям судом вищенаведеної ухвали, якою скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2014 року по справі №522/3643/14-ц та зазначивши про відсутність власної згоди та згоди сина на проведення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 (а.с.53-53з/б).

На підставі вищенаведеної заяви, головним спеціалістом Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області проведено перевірку реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 громадянина ОСОБА_2 , за результатами якої 27 січня 2015 року відповідачем складено висновок щодо скасування реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , яким встановлено порушення вимог законодавства при проведенні реєстрації позивача щодо відсутності згоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на таку реєстрацію (а.с.54-54з/б).

Листом від 18.02.2015 року №16/59 повідомлено ОСОБА_2 про скасування реєстрації та зазначено про необхідність прибуття до відповідача для проставляння в паспорті відповідного штампу про зняття з реєстрації (а.с.56).

Не погоджуючись з висновком відповідача, позивач звернувся зі скаргою до керівництва Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, проте листом від 06.04.2015 року №4/1-273 позивачу роз`яснено, що зняття з реєстрації відбулось у відповідності до Наказу МВС України від 22.11.2012 року №1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом (а.с.76).

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів покладена на Державну міграційну службу України.

Відповідно до пп.20 п.4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 № 405/2011 зазначений орган виконавчої влади здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Відповідно до п.7 Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" від 11.12.2003 №1382-IV, відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" від 11.12.2003 №1382-IV визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Згідно статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Реєстрація місця проживання новонародженої дитини здійснюється також на підставі направлених органами соціального захисту населення даних, що зазначив законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Облік громадян України, які проживають за межами України, ведеться закордонними дипломатичними установами України в установленому Міністерством закордонних справ України порядку.

У разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів.

Надання органами реєстрації відомостей про місце проживання або місце перебування особи та інших персональних даних здійснюється виключно у випадках, передбачених законами України, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини або за згодою самої особи.

Відповідно до ст.7 Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Згідно зі ст.11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування врегульовано Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012р. №1077, відповідно до п.2.2 якого для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.

Аналіз досліджених судом документів, поданих позивачем для проведення реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідає вимогам, передбаченим законодавством, оскільки на момент реєстрації позивача була відсутня згода ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як співвласників житла, зняття з реєстрації яких анульовано 26.11.2014 року та реєстрацію місця проживання яких поновлено на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2014 року по справі №522/3463/14-ц, якою заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 12.05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволено та скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2014 року по справі №522/3643/14-ц.

Отже, з урахуванням наведеного, висновок від 27.01.2015 року про скасування реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 відповідає вимогам діючого законодавства України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинним висновку від 27.01.2015 року та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 05 жовтня 2015 року.

Суддя П.П.Марин