Справа № 127/2-а-3262/2007
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/2-а-3262/2007

Головуючий у 1-й інстанції: Гриневич В.С.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

30 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення матеріальної шкоди, внаслідок несвоєчасної виплати грошової компенсації за продовольчий пайок,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2007 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 звернудись в суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення на їх користь матеріальних збитків у вигляді компенсації за не отриманий продоволичий пайок.

Постановою Замостянського районного суду м.Вінниці від 26.04.2007 позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду за не отриманий продовольчий пайок.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2011 зазначену постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 26.04.2007 скасовано. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.06.2013 постанову апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Вінницького міського суду вінницької області від 01.11.2013 в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольчий пайок - відмовлено.

Відділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби м. Миргорода на підставі виконавчого листа №2-а-3262, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці 26.04.2007, частково стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивачів грошову компенсацію за неотриманий продовольчий пайок, а саме: на користь ОСОБА_2 - в сумі 11615,57 грн., на користь ОСОБА_4 - 4587,52 грн., на користь ОСОБА_5 - 11615,57 грн., на користь ОСОБА_6 - 7028,05 грн., на користь ОСОБА_3 - 4989,05 грн., на користь ОСОБА_8 - 4989,05 грн., на користь ОСОБА_9 - 4587,52 грн., на користь ОСОБА_10 - 11615,57 грн.

В червні 2015 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з заявою про поворот виконання судового рішення й стягнення з позивачів на її користь грошових коштів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2015 року заяву Військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання рішення суду задоволено, допущено поворот виконання постанови Замостянського районного суду м.Вінниці від 26.04.2007 у справі №2-а-3262/2007 та стягнуто з ОСОБА_2 -кошти в сумі 11615,57 грн., з ОСОБА_4 - 4587,52 грн., з ОСОБА_5 - 11615,57 грн., з ОСОБА_6 - 7028,05 грн., з ОСОБА_3 - 4989,05 грн., з ОСОБА_8 - 4989,05 грн., з ОСОБА_9 - 4587,52 грн., з ОСОБА_10 - 11615,57 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивачі, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2015 року у справі №127/2-а-3262/2007 та залишити заяву про поворот виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 26.04.2007 без задоволення. Аргументуючи доводи апеляційних скарг, скаржники вказують на те, що Військовою частиною НОМЕР_1 подано заяву про поворот виконання рішення суду після закінчення строку встановленого частиною 3 статті 265 КАС України, і вона мала бути залишена без розгляду.

Відповідач не скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України щодо надання письмових заперечень на апеляційні скарги позивачів.

Сторони в судове засідання призначене на 30 вересня 2015 року не прибули, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Згідно з частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження, при цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до вимог частини 6 статті 12 та частини 1 статті 41 КАС України.

Обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення.

Відповідно до статті 265 КАС України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02.11.2011 №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Отже, за змістом вказаної статті, якщо обов`язок щодо вирішення питання про поворот виконання судового рішення не був виконаний судом апеляційної чи касаційної інстанції, відповідач вправі в межах річного строку звернутися до суду, у якому перебуває справа, із заявою про поворот виконання рішення; при цьому, облік строку починає обраховуватись, зокрема, з моменту набрання законної сили рішенням чи ухвалою суду про відмову в задоволенні позову, задоволення позовних вимог у меншому розмірі, закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду.

Також, статтею 266 КАС України передбачено, що поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, постанови про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

При цьому, питання забезпечення військовослужбовця, який проходить військову службу, врегульовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Так, згідно із статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За змістом статті 9-1 вказаного Закону продовольче та речове забезпечення військовослужбовців, а також порядок виплати замість них грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість повороту, як такого, виконання судових рішень щодо компенсаційних виплат за неотриманий продовольчий пайок, оскільки останній є окремим самостійним видом забезпечення, що здійснюється за нормами і в терміни, встановлені Кабінетом Міністрів України і не відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців.

Що стосується доводів скаржників про пропущення Військовою частиною НОМЕР_1 строку встановленого частиною 3 статті 265 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати таке.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2015 року заяву Військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання постанови Замостянського районного районного суду м. Вінниці від 26.04.2007 у справі №2а-3262/2007 та призначено справу до розгляду. В цій же ухвалі судом зазначено, що строк подання заяви про поворот виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 26.04.2007 року, заявником не пропущено, оскільки останній сплив 29.07.2015, тоді як заявник звернувся до суду 26.06.2015. Судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 отримала копію постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2013 по справі №127/17321/13-а лише 16 липня 2014 року, і рішення набрало законної сили 29 липня 2014 року.

Ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2015 року набрала законної сили, ніким не оскаржувалась та заперечення стосовно неї не включені до апеляційних скарг позивачів.

При цьому, у відповідності до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В контексті приписів статті 265 КАС України, яка встановлює річний (з дня виникнення підстав для повороту виконання судового рішення) строк для подання такої заяви (незважаючи на відповідні посилання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в поданих останніми апеляційних скаргах), та, водночас, не містить положень щодо можливості поновлення цього строку в разі його пропуску, суд апеляційної інстанції погоджується, що Військовою частиною НОМЕР_1 не пропущено річний строк з дня виникнення підстав для повороту виконання судового рішення.

Відповідно до вимог статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що висновки суду обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційних скарг їх не спростовують, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду на підставі статті 200 КАС України, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2015 року - без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.