Справа № 813/4530/15
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Справа № 813/4530/15

18 год. 12 хв. Зал судових засідань № 7

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп'як О.О. ,

при секретарі судового засідання Думич Х.М.,

за участю:

представника позивача - Дяків Л.В.

представника відповідачів - Шестак О.В.

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління ДВС головного територіального управління юстиції у Львівській області за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління ДВС головного територіального управління юстиції у Львівській області за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3, просить:

- визнати неправомірними дії головного управління юстиції у Львівській області щодо нездійснення керівництва управлінням державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області та координування і контролю за їх діяльністю;

- визнати дії державного виконавця протиправними при винесенні постанови від 30.07.2015 року ВП №48270228 про відкриття виконавчого провадження;

- скасувати постанову державного виконавця від 30.07.2015 року ВП№48270228 про відкриття виконавчого провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що виконавче провадження відкрито з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування позову покликається на положення статей 17, 18, 20, 21 Закону України «Про виконавче провадження», п.3.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень. Вказує, що відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФУ від 27.06.2002 року №11-2, головні управління ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі утворюють систему органів Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади. При цьому, ні в даному Положенні, ні в інших нормативних документах не визначено, що головне управління ПФУ у Львівській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, як визначено ст.21 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як юридична особа є територіальним органом центрального органу виконавчої влади Пенсійного фонду України, а не територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, як визначає ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», тому вказане виконавче провадження не підвідомче відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області.

Крім того вказує на те, що на виконанні ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження №41894661 щодо примусового виконання того ж виконавчого листа, яке було відкрито 10.02.2014 року та закінчене постановою від 26.06.2014 року ВП№41894661. Тому вважає, що в силу ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», таке виконавче провадження не може бути розпочате знову. Додатково повідомляє, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року у справі №813/2007/14 визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області Шестака О.В. щодо винесення постанови ВП №41894661 від 10.02.2014 року про відкриття виконавчого провадження. На сьогоднішній день діє Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМ України від 03.08.2011 року №845, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Відповідно до вказаного Положення обов'язок щодо забезпечення коштів по виплаті пенсій за судовими рішеннями покладено на органи Казначейства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку з безпідставністю.

Третя особа в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд встановив наступне.

21.07.2015 року ОСОБА_3 подав до ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області заяву про відкриття виконавчого провадження, до якої долучив виконавчий лист №2а-1137/12/1370 від 20.01.2014 року, ухвалу суду про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, постанову суду 14.05.2015 року.

В матеріалах справи наявна копія виконавчого листа №2а-1137/12/1370 від 20.01.2014 року, виданий Львівським окружним адміністративним судом про зобов'язання Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 на підставі довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, починаючи з 01.01.2008 року з урахуванням премії у розмірі 30 відсотків та надбавки у розмірі 50 відсотків за особливі умови служби і виплатити ОСОБА_3 відповідний розмір перерахованої пенсії.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року у справі №2а-1137/12/1370 поновлено ОСОБА_3 пропущений строк пред'явлення виконавчого листа №2а-1137/12/1370, виданого 20.01.2014 року Львівським окружним адміністративним судом, - до виконання. Вказана ухвала суду набрала законної сили 04.06.2015 року.

30.07.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області Тетюком Р.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№48270228 щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-1137/12/1370, виданого 20.01.2014 року Львівським окружним адміністративним судом про зобов'язання Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 на підставі довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, починаючи з 01.01.2008 року з урахуванням премії у розмірі 30 відсотків та надбавки у розмірі 50 відсотків за особливі умови служби і виплатити ОСОБА_3 відповідний розмір перерахованої пенсії. Вказаною постановою зобов'язано боржника Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконати рішення в строк до 06.08.2015 року.

Згідно ст.257 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"; 10) рішення (постанови) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;11) рішення Національного банку України про застосування до банку, філії іноземного банку заходу впливу у вигляді накладення штрафу.

Згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно ст.20 вказаного Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій. Спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Відповідно до ст.25 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.21 вказаного Закону, на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими:

1) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Покликання позивача на Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФУ від 27.06.2002 року №11-2, судом не беруться до уваги, оскільки таке рішення втратило чинність 03.02.2015 року згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року N 28-2.

Натомість, відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014, № 28-2 "Про затвердження положень про територіальні органи Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов правління Пенсійного фонду України", затверджено «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», відповідно до якого головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Таким чином, головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є територіальним підрозділом центрального органу державної влади, а відтак виконавче провадження підвідомчі відповідачу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.01.2015 року №К/9991/76524/11 та від 21.01.2015 року №К/800/58034/14.

Щодо тверджень позивача про те, що на виконанні ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження №41894661 щодо примусового виконання того ж виконавчого листа, яке було відкрито 10.02.2014 року та закінчене постановою від 26.06.2014 року ВП№41894661, тому в силу ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», таке виконавче провадження не може бути розпочате знову, слід зазначити наступне.

Згідно ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2014 року ВП№41894661 винесена на підставі.11 ч.1 ст.49 , ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.11 ст.49 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.75 вказаного Закону, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Водночас статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Також слід зазначити, що відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з вказаних позивачем підстав.

Крім того, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року у справі №2а-1137/12/1370, яка набрала законної сили, поновлено ОСОБА_3 пропущений строк пред'явлення виконавчого листа №2а-1137/12/1370, виданого 20.01.2014 року Львівським окружним адміністративним судом, - до виконання, після винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Щодо тверджень позивача про те, що виконання вказаного рішення суду повинне здійснюватись згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМ України від 03.08.2011 року №845, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 Постанова КМ України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Стягувачами при цьому є фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів.

Як вбачається з виконавчого листа, такий стосується питання зобов'язання провести перерахунок пенсії третій особі та виплатити відповідний розмір пенсії, а не стягненню визначеної судом суми боргу.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши обставини, визначені ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання дій державного виконавця протиправними при винесенні постанови від 30.07.2015 року ВП №48270228 про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови державного виконавця від 30.07.2015 року ВП№48270228 про відкриття виконавчого провадження.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дії головного управління юстиції у Львівській області щодо нездійснення керівництва управлінням державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області та координування і контролю за їх діяльністю, то у задоволенні таких слід відмовити, оскільки позивачем не наведено фактів допущення таких порушень та в чому конкретно на дуку позивача вони полягають, в чому полягає порушення прав позивача з боку відповідача 1 (Головного територіального управління юстиції у Львівській області).

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Щодо судового збору, то оскільки на момент звернення позивача з вказаним позовом в силу п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він був звільнений від сплати судового збору, відтак в силу ст.94 КАС України, судовий збір не стягується з нього.

Керуючись статтями 7-14, 18, 19, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 05.10.2015 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна