Справа № 2а-1136/12/2170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2015 р. м. Київ К/800/21764/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Островича С.Е.

Юрченко В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.09.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013

у справі №2-а-1136/12/2170

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ПП ОСОБА_2.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Херсоні Херсонської області ДПС) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.03.2012: № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 1220692,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 308063,00 грн., №0 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 882738,95 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 220854,74 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.09.2012, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013, позов задоволено повністю.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В зв'язку з цим касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту перевірки відповідач встановив, що позивачем в 2010 році завезено товару із-за кордону на суму 4663228,38 грн., в 2011 році на суму 871656,20 грн. Документів, які підтверджують передачу товару комітентам, або продаж товарів податковій інспекції не надано. Позивач отримав у 2-му кварталі дохід у вигляді безоплатно отриманих товарів, який перевищував 500 тис. грн., тому з 01.07.2010 повинен був перейти на загальну систему оподаткування, та сплатити податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності із суми, що перевищує 500 тис. грн. Це узгоджується зі ст. 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98 (далі по тексту - Указ №727/98), відповідно до якої спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися поряд із діючою загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, передбаченою законодавством. Позивачем протягом 2010 року перевищено граничний обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності, що не дозволяє перебувати на спрощеній системі оподаткування, тому інспекцією правомірно включено суму перевищення до складу річного оподатковуваного доходу та нарахований податок. Сплата підприємцем єдиного податку не звільняє від обов'язку сплатити податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності, отриманих поза межами граничного обсягу річної виручки, визначеного Указом №727/98. Уклавши в 2-му кварталі 2010 року два контракти з нерезидентами на суму понад 12 млн. рос. рублів, позивач також був зобов'язаний зареєструватись як платник податку на додану вартість до кінця кварталу.

Статтею 1 Указу №727/98 встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (абзац 5 вказаної статті).

Відповідно до ст. 5 Указу №727/98 у разі порушення вимог, установлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (який був чинним на час виникнення спірних відносин) визначає особливості оподаткування доходів від зайняття підприємницькою діяльністю.

Абзацом 1 ст. 13 цього Декрету визначено, що згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу (абзац 2 вказаної статті).

Таким чином, у разі перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку виникає як обов`язок переходу у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування так і з оподаткування суми такого перевищення у порядку, встановленому розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», оскільки оподаткування за ставкою єдиного податку може мати місце лише при дотриманні норм Указу №727/98, зокрема щодо обсягу граничного розміру виручки.

З огляду на викладене, для правильного вирішення даної справи судам попередніх інстанцій необхідно встановити фактичний обсяг виручки, яка була отримана позивачем на протязі звітних періодів, встановити період та операцію, з якою податковим органом пов'язується перевищення граничного розміру виручки, визначеного ст. 1 Указу №727/98, для визначення наступного звітного періоду в якому у платника виникає обов'язок перейти на загальну систему оподаткування.

При цьому судам слід враховувати доводи відповідача щодо відсутності документів, які підтверджують передачу товару комітентам.

З огляду на викладене, з метою правильного вирішення справи підлягають встановленню такі обставини: дата здійснення операції, яка зумовила перевищення розміру виручки, визначеного ст. 1 Указу №727/98, з настанням якої пов'язується поширення на платника загальної системи оподаткування; з метою визначення періоду, в якому виникає обов'язок зареєструватися платником податку на додану вартість та сплачувати такий податок, слід встановити період здійснення операції, за якою позивачем перевищено граничний обсяг оподатковуваних операцій, встановлений пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість»; податковий період, у якому у позивача виник обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість, оподатковувати поставки товарів (послуг) та сплачувати податок до бюджету; визначити базу оподаткування оподатковуваних операцій, здійснюваних після виникнення обов'язку зареєструватись платником податку на додану вартість, з якої обчислити податок на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету.

Оскільки, передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.09.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)В.П. Юрченко