Справа № К/9991/74915/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року м. Київ К/9991/74915/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Ліпського Д.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу та постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 червня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року в справі за його позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим про стягнення грошового забезпечення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом в якому зазначив, що у грудні 2010 року був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, проте при звільненні йому не були виплачені всі належні суми.

Посилаючись на порушення права на належне матеріальне забезпечення під час проходження служби, просив визнати дії неправомірними, зобов'язати виплатити заборгованість за період з січня 2008 року по грудень 2010 року за роботу у понадурочний час в сумі 6 266,35 грн., роботу у вихідні та святкові дні - 4 473,35 грн., роботу у нічний час - 372,21 грн.; стягнути компенсацію за невикористану у 2010 році відпустку у сумі 7 569,77 грн. та відшкодувати моральну шкоду.

Також просив поновити строк звернення до суду посилаючись на те, що про порушення своїх прав в усному порядку дізнався у січні 2011 року, а у березні 2011 року отримав письмову відповідь про відсутність підстав для здійснення виплати заборгованості по грошовому забезпеченню та компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 червня 2011 року позовні вимоги щодо зобов'язання виплатити заборгованість по грошовому забезпеченню за період з січня 2008 року по березень 2010 року та з серпня по грудень 2010 року за роботу у надурочний час в сумі 4 914,40 грн., за працю у вихідні та святкові дні - 3 673,14 грн., за працю в нічний час - 351,57 грн., а також стягнення компенсації за невикористану відпустку у 2010 році та визнання неправомірними дій у цій частині - залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 червня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року судові рішення окружного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач просив скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до окружного суду. У обґрунтування касаційної скарги послався на те, що на день звільнення у відповідача не існувало обставин, які б перешкоджали провести повний розрахунок, а про порушення свого права дізнався у березні 2011 року, тому строк не було пропущено.

Залишаючи без розгляду частину позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що заява про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою, під час проходження служби позивач не звертався до керівництва щодо незгоди з розміром компенсації за службу понад встановлений законодавством робочий час, а про розмір грошового утримання був обізнаний щомісячно. Щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку, то позивачем також пропущено місячний строк звернення до суду з дня звільнення.

Відмовляючи у задоволенні позову окружний суд також виходив з того, що не підтверджені обставини несення позивачем служби у понад встановлений законодавством робочий час, у дні недільного відпочинку, святкові дні та у нічний час. Надані позивачем докази не підтверджують його перебування на службі понад установлений час.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим від 30 грудня 2010 року № 580 о/с ОСОБА_4 звільнений зі служби в органах внутрішніх справ України у відставку на підставі підпункту «а» пункту 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за віком).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до пункту 21 даного Положення та статті 22 Закону України «Про міліцію» для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства. Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Відповідно до пунктів 1, 3 Інструкції про порядок залучення працівників органів внутрішніх справ України до несення служби понад установлений законодавством робочий час, в дні щотижневого відпочинку та святкові дні і надання відповідних компенсацій, затвердженої наказом міністра внутрішніх справ України від 17 грудня 1991 року № 530, до несення служби понад установлений законодавством робочий час, а також несення служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні особи рядового і начальницького складу органів, підрозділів та навчальних закладів внутрішніх справ можуть залучатися для виконання невідкладних завдань в боротьбі із злочинністю і охороні громадського порядку при особливих оперативних умовах. Підставами залучення працівників органів внутрішніх справ до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є письмові накази (вказівки) керівників органів внутрішніх справ, графіки нарядів, чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ. В наказі вказуються причини, що викликали необхідність залучення працівників до надурочної служби, служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, перелік працівників, які залучаються до її виконання, тривалість служби.

Відповідно до листа начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим від 10 березня 2011 року складені на місяць графіки відповідальних від керівництва, їх помічників та добових нарядів затверджуються керівництвом управління, після чого доводяться до відома особового складу. За попередні роки такі графіки не зберігаються у зв'язку з тим, що жодним нормативним документом системи Міністерства внутрішніх справ України не передбачено терміну їх зберігання.

Таким чином доказів залучення позивача до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні судами попередніх інстанцій встановлено не було.

Надані позивачем копії зошитів щоденного планування судами попередніх інстанцій досліджувалися і їм надано відповідну правову оцінку, яка не суперечить обставинам справи і вимогам законодавства.

Згідно статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

До суду позивач звернувся у березні 2011 року з вимогами про стягнення грошового забезпечення з січня 2008 року по день звільнення - грудень 2010 року, тобто позовні вимоги стосуються проходження публічної служби.

Висновок окружного суду щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню за період з січня 2008 року по березень 2010 року та з серпня по грудень 2010 року за роботу у надурочний час в сумі 4 914,40 грн., за роботу у вихідні та святкові дні - 3 673,14 грн., за роботу у нічний час - 351,57 грн., а також стягнення компенсації за невикористану у 2010 році відпустку та визнання неправомірними дій у цій частині є законним та обґрунтованим, з огляду на мотиви, викладені у судових рішеннях.

Рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та направлення справи на новий розгляд не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 червня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: