Справа № 813/890/14
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р. Справа № 876/7988/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Орфей" до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України від 22 серпня 2013 року №209000003/2013/800012/2 "Про коригування митної вартості товарів" та від 01 листопада 2013 року № 9/40-5918 "Про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів".

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що рішення про коригування митної вартості №209000003/2013/800012/2 від 22 серпня 2013 року та рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів №9/40-5918 від 01 листопада 2013 року необґрунтовані та такі, що не відповідають вимогам Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18 травня 1973 року та положенням ст.ст. 49, 50, 53, 54, 57, 58, 246, 248, 257, 318 Митного кодексу України, а відтак такими, що підлягають скасуванню. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів від 22 серпня 2013 року №209000003/2013/800012/2. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів №9/40-5918 від 01 листопада 2013 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Львівська митниця ДФС. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Орфей" було подано до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України митну декларацію №209040000/2013/005156 від 19 серпня 2013 року з метою здійснення митного оформлення товарів від компанії «St-Majewski Spolka Akcyjna SKA» згідно інвойсу (S)FSE-15/2013/DEX від 13 серпня 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України до митної декларації позивачем було долучено наступні документи, а саме: контракт, укладений із компанією «St-Majewski Spolka Akcyjna SKA» №015/13 від 12 липня 2013 року, інвойс (S)FSE-15/2013/DEX від 13 серпня 2013 року, договір про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезенні вантажів автомобільним транспортом №01-12/08/13 від 12 серпня 2013 року, договір-заявку №01-09/08/13 від 12 серпня 2013 року, рахунок-фактуру №27 выд 16 серпня 2013 року, сертифікат відповідності, міжнародну автомобільну накладну (CMR), митну декларацію країни відправлення.

Проте, не зважаючи на те, що надані митному органу документи відповідали вимогам ч. 2 ст. 53 МК України, Львівської митницею було надіслано позивачу електронне повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерської документації, каталогу, прейскуранту виробника товару, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями.

Разом з тим, у повідомленні-вимозі митного органу не було зазначено позивачу підстав для надання додаткових документів, як і не було вказано про наявність розбіжностей чи неточностей у документах, що потребують пояснень.

На виконання вимоги відповідача позивачем було надано наступні документи, а саме: експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати №0052 від 21 серпня 2013 року, платіжне доручення №206 від 21 серпня 2013 року, щодо оплати за транспортні послуги, лист компанії St-Majewski Spolka Akcyjna SKA від 20 серпня 2013 року, цінову пропозицію компанії St-Majewski Spolka Akcyjna SKA від 12 липня 2013 року, каталог продукції компанії St-Majewski Spolka Akcyjna SKA.

Згодом, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №209000003/2013/800012/2 від 22 серпня 2013 року.

Рішенням скорегована митна вартість товарів, а саме зошитів шкільних для писання та малювання з кольоровими обкладинками з 34747,65 USD до 61193,37 USD. Рішення обґрунтоване тим, що декларантом не подано основних документів, відповідно до умов, зазначених у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Також зазначено, що наданий висновок торгово-промислової палати містить посилання на калькуляції цін виробника, а такі не були надані митному органу. З огляду на це, калькуляції цін виробника були надані органу доходів і зборів разом із іншими додатковими документами, у порядку, передбаченому ст. 55 МК України.

Згідно ч. ч. 7, 8 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Позивач скористався таким правом на випуск товарів у вільний обіг, і 23 жовтня 2013 року на адресу Львівської митниці Міндоходів надав документи, на підтвердження заявленої митної вартості.

Однак, за результатами розгляду додаткових документів відповідач дійшов до висновку про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості (листа-рішення від 01 листопада 2013 року №9/40-5918).

Згідно ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом надання за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

Статтями 4 9, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу). На виконання вказаного положення митному органу було подано разом із митною декларацією рахунок-фактуру (інвойс) № (S)FSE-15/2013/DEX від 13 серпня 2013 року. Вказане відображено у митній декларації від 13 серпня 2013 року (графа 44, код 3105, згідно Класифікатора документів «рахунок-фактура (інвойс)» та у самому рішенні про коригування митної вартості.)

З Висновку Вінницької торгово-промислової палати вбачається, що для його проведення було надано Контракт з постачальником за №015/13 від 12 липня 2013 року, Інвойс від 13 серпня 2013 року, цінову пропозицію постачальника та калькуляції цін. Усі ці документи були у розпорядженні митного органу на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Відтак, твердження про те, що Висновок було складено виключно на підставі листа-відповіді постачальника на запит ТПП є безпідставним.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Тобто, норми чинного законодавства не містять вимоги про надання усіх документів, на підставі яких проводилось дослідження незалежною експертною організацією.

Згідно наданої калькуляції на 12-аркушевий зошит ціна фабрична складає 257,47 польських злотих.

Проте, як вбачається з калькуляції собівартість товару становить 179,41 польських злотих.

Окрім того, калькуляціями визначено середній курс долара до польських злотих на рівні 3,1 (станом на 02 липня 2013 року), у той час як офіційний курс на момент виставлення рахунку - 3 польських злотих за долар.

Тобто, 0,26 злотих (ціна продажу у злотих) були еквівалентні 0,078 дол. Вартість за тисячу зошитів 260 злотих або 78 доларів, при визначеній у калькуляції 80 доларів.

Таким чином, посилання відповідача на те, що внаслідок заокруглення ціни у менший бік, було здійснено продаж товару за ціною, що не забезпечує виробникові прибутку, є невірним.

Окрім того, позивачем здійснювався імпорт товарів на умовах поставки FCA, і страхування товару не здійснювалося, у той час як згідно митної декларації від 03 липня 2013 року товар імпортувався на умовах поставки CIF, що передбачає обов'язкове здійснення страхування товару та оплату фрахту. Також очевидною є різниця у вартості перевезення товару з Польщі та з Китаю, що безпосередньо впливає на митну вартість товарів.

У липні 2013 року позивачем імпортувались аналогічні товари від аналогічного постачальника за аналогічними цінами, про що також зазначено у витязі, наданому представником відповідача. А 04 липня 2013 року Львівською митницею було також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, яким визначено вартість на рівні 3,6 дол. за одиницю.

Тобто, за наявності в базі митниці інформації про аналогічні товари, від аналогічного постачальника, за ідентичними умовами поставки, відповідач визначив митну вартість на підставі інших товарів, імпортованих з Китаю.

Проте, на момент прийняття рішення про коригування митної вартості від 22 серпня 2013 року, відповідачу було відомо про оскарження позивачем рішення про коригування митної вартості від 04 липня 2013 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2014 року у справі № 813/6381/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Орфей" до Львівської митниці Міндоходів, про визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 04 липня 2013 року № 209000003/2013/800009/2, визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів №9/40-2314 від 26 липня 2013 року, вирішено визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 04 липня 2013р. № 209000003/2013/800009/2, та визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці Міндоходів про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів № 9/40-2314 від 26 липня 2013 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року апеляційну скаргу Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2014 року у справі № 813/6381/13-а без змін. Оскільки, в липні 2013 року позивачем імпортувались аналогічні товари від аналогічного постачальника за аналогічними цінами, вищевказане рішення має преюдиційне значення для справи № 813/890/14.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно Постанові Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі №21-91а12 викладено правову позицію, відповідно до якої за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої Інформації; а також витребування цим органом всього переліку документів, передбачених пунктом 11 Порядку № 1766, без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, касаційний суд дійшов правильного висновку про протиправність рішення цього органу щодо застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару без послідовного застосування попередніх п'яти, як це встановлено частиною п'ятою статті 266 МК, та без обґрунтування неможливості їх застосування.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року у справі №813/890/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.09.2015 року