Справа № 2а-16/10
Суддя: Василенко Я.М
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-16/10 Головуючий у 1-й інстанції: Борисенко П.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1М
У Х В А Л А

Іменем України

"08" лютого 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Шурка О.І., Кузьменка В.В.,

при секретарі Киричуку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 15.09.2010 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

31.08.2009 позивач звернувся до Лисянського районного суду Черкаської області із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 11.08.2009 та постанову № 1888 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області від 31.08.2009 відносно нього.

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 15.09.2010 адміністративний позов задоволено: протокол про адміністративне правопорушення від 11.08.2009 та постанову № 1888 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 31.08.2009 визнано незаконною та скасовано, а справу закрито.

Не погоджуючись із зазначеною постановою ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31.08.2009 позивач отримав від відповідача постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за п. 3 ст. 96 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 850 грн. за проведення без дозволу будівельних робіт по будівництву гаража.

Позивач вважає, що дана постанова винесена незаконно, оскільки земельна ділянка, на якій він проводив будівельні роботи по будівництву гаража, належить йому на праві приватної власності. Рішенням Лисянської селищної ради йому надано дозвіл на будівництво гаража, а відділом архітектури Лисянської РДА надано дозвіл на виконання будівельних робіт, який діє до 2010 року. Також, на його думку, будівництво гаража він здійснював на законних підставах, оскільки дана земельна ділянка була відведена під будівництво, на яке було отримано дозвіл у відділі архітектури.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що позивачем при будівництві гаража не дотримано будівельних норм, а саме, відповідно до п. 2.20 ДБН 79-92 відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку або господарської споруди слід приймати не менше 1 м.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає неналежним доказом недотримання ДБН незавірену належним чином копію обмірів земельної ділянки, яка до того ж дописана та докреслена вручну олівцем (а. с. 32).

Крім того, в акті перевірки від 11.08.2009 не вказано, яке саме порушення було встановлено перевіркою (а. с. 14).

Також, колегія суддів звертає увагу, що в постанові № 1888 від 31.08.2009 (а. с. 12) підставою для її винесення було самовільне будівництво гаража, що спростовується актом № 7 від 12.05.2006 (а. с. 10).

Згідно рішення Лисянської селищної ради №8 від 03.01.2005 (а. с. 4) позивачу наданий дозвіл на будівництво гаража за адресою пров. Жовтня, на земельній ділянці, яка належить йому на праві приватної власності. 12.05.2006 відділом архітектури Лисянської РДА надано дозвіл на виконання будівельних робіт 9а. с. 10), який діє до 2010 року.

Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі і споруди.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда вважаються самочинними, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Позивачу ж дана земельна ділянка була виділена саме під будівництво, після чого він у відділі архітектури отримав дозвіл на дане будівництво.

Таким чином, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого п. 3 ст. 96 КУпАП, оскільки будівництво гаража по провулку Жовтня в смт. Лисянка Черкаської області позивач здійснював на законних підставах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання незаконною та скасування постанови № 1888 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 31.08.2009.

Згідно ч. 1 ст. 71 кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, апелянтом не доведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про правомірність позовних вимог, які рішенням суду першої інстанції було задоволено.

При цьому, дійшовши висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Позивачем не було враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 288 КУпАП (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з законом України № 586-VI від 24.09.2008) постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено:

1) постанову адміністративної комісії - у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом;

2) рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у відповідну раду або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом;

3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 1 та 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що для оскарження протоколу по справі про адміністративне правопорушення та дій відповідача щодо його складання, встановлено інший порядок судового вирішення, ніж в порядку адміністративного судочинства, встановленого КАС України.

Такі справи визначені статтею 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення і розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами в порядку, встановленому зазначеним Кодексом.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Більш того, пунктом 2 ч. 1 ст. 18 КАС України (із змінами згідно Законом України № 808-VI від 25.12.2008) передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, приписи пункту 2 частини 1 статті 18 КАС України цілком кореспондується із положеннями пункту 3 частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, є вірними посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної постанови на пункт 3 частини 2 статті 17 КАС України, яким встановлено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень.

Враховуючи зазначені положення КУпАП, КАС України та обставини справи постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 11.08.2009 та в частині закриття справи підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку, а провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 41, 157, 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 15.09.2010 задовольнити частково.

Постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 15.09.2010 скасувати в частині визнання незаконним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 11.08.2009 і в частині закриття справи та провадження по адміністративній справі в цій частині закрити.

В іншій частині постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 15.09.2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 14.02.2011.