Справа № 820/4982/15
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р.Справа № 820/4982/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПРІМАТЕРРА» до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В с т а н о в и л а:

08.05.2015 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПРІМАТЕРРА» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА»), звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті 28.04.2015 року на підставі висновків Акту перевірки від 30.03.2015 року № 1327/20-30-22-01/38157060 відповідачем - Державною податковою інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (нині - Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, далі по тексту - відповідач, ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова):

№ , яким підприємству за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у загальній сумі 409.408,75 грн., у тому числі: 327.527 грн. - основний платіж, 81.881,75 грн. - штраф;

№ , яким підприємству за порушення п. 135.1, п. 135.2, п.п. 135.4.1, п. 135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у загальній сумі 350.086,25 грн., у тому числі: 280.000 грн. - основний платіж, 70.017,25 грн. - штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про хибність висновків податкового органу щодо порушення підприємством податкового законодавства під час здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «АЙПІ СВІТ» (), викладених в акті перевірки «Про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства» від 30.03.2015 року № 1327/20- 30- 22- 01/38157060 (далі - Акт перевірки). Позивач вважає, що висновки контролюючого органу зроблені на підставі припущень та ці припущення спростовуються наявною у підприємства первинною документацією.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року позовні вимоги підприємства задоволені в повному обсязі.

Судове рішення вмотивоване тим, що податковий кредит сформовано позивачем за господарськими операціями, фактичне виконання яких підтверджено належними письмовими доказами. Документи підприємства, пов'язані із визначенням об'єктів оподаткування, первинні документи, тощо оформлені відповідно до вимог ПК України і Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Угоди між позивачем та його контрагентами укладені відповідно до норм діючого законодавства та свідчать про реальність господарських взаємовідносин.

Крім того, позивач як самостійна юридична особа не може нести податкову відповідальність за дії контрагентів, оскільки це порушує конституційний принцип, за яким юридична відповідальність має індивідуальний характер.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заявник вважає, що судом першої інстанції проігноровано встановлені під час документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права обставинам справи, колегія суддів, враховуючи межі перегляду судового рішення апеляційною інстанцією, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення, відповідно до приписів ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), слід залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 31.10.2012 року, номер запису 1 052972, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 05.11.2012 року, перебуває на податковому обліку в ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, є платником податку на додану вартість (т. 1 а.с. 10).

З 01.03.2015 року по 23.03.2015 року ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 23.05.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 23.05.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складений акт від 30.03.2015 року № 1327/20- 30- 22- 01/38157060.

За висновками Акту перевірки, у наслідок допущених ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» порушень п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, 198.6 ст. 198, п. п. 201.4, 201.7 ст. 201 ПК України підприємством занижено суми податку на додану вартість в загальному розмірі 327527,0 грн., а також п. п. 135.1, 135.2, 135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПК України, - податок на прибуток на загальну суму 280069,0 грн. (т. 1 а.с. 11- 45).

28.04.2015 року на підставі висновків Акту перевірки ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що умовами реалізації права платника на формування сум податкового кредиту та бюджетного відшкодування, є, зокрема, фактичне придбання товарів, робіт (послуг) з наміром одержати економічний ефект від їх використання у господарській діяльності та підтвердження факту сплати ПДВ необхідними документами, оформленими з дотриманням вимог чинного законодавства.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, за винятком податкової накладної, складанням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операції. Однак, критерієм зменшення бази оподаткування податку на додану вартість та формування податкового кредиту є можливість, на підставі наявних документів, зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу.

Відтак, на підтвердження реальності виконання договору про поставку товару позивач повинен надати суду, зокрема, документи що свідчать про фактичне використання отриманих товарів у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що 17.05.2013 року між ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» (Покупець) та ТОВ «Торгівельний дім «Газтрейд» (Постачальник) укладено договір поставки № 1705, за умовами якого Постачальник зобов'язується передати Покупцю товар в асортименті згідно з накладними на кожну партію Товару, що є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар. Пунктом 2 зазначеного договору визначено умови поставки товару, а саме: постачання товару до місця виконання договору - здійснюється ж/д або автомобільним транспортом Покупця на умовах EXW c ГНС, автотранспортом Постачальника на умовах FCA. Розрахунки з постачальником здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у виді передплати в розмірі 100% (т. 7 а.с.93-94).

Також, 02.08.2013 року між ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» (Покупець) та ТОВ «ГАЗ-ОН» (Постачальник) укладено договір поставки № 208, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити окремими партіями товар згідно з специфікаціями/накладними на кожну партію Товару, що є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар. Пунктом 2 зазначеного договору визначено умови поставки товару, а саме: постачання товару до місця виконання договору - здійснюється ж/д або автомобільним транспортом Покупця на умовах EXW c ГНС, автотранспортом Постачальника на умовах FCA. Розрахунки з постачальником здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у виді передплати в розмірі 100% (т. 7 а.с.95 - 96).

Також, 01.07.2013 року між ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» (Покупець) та ПП «Олан» (Постачальник) укладено договір поставки № 10713, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити окремими партіями товар згідно з специфікаціями/накладними на кожну партію Товару, що є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар. Пунктом 2 зазначеного договору визначено умови поставки товару, а саме: постачання товару до місця виконання договору - здійснюється ж/д або автомобільним транспортом Покупця на умовах EXW c ГНС, автотранспортом Постачальника на умовах FCA. Розрахунки з постачальником здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у виді передплати в розмірі 100% (т. 7 а.с.97 - 98).

Також, 01.07.2013 року між ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» (Покупець) та ПП «Род - Ник» (Постачальник) укладено договір поставки № 107, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити окремими партіями товар згідно з специфікаціями/накладними на кожну партію Товару, що є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар. Пунктом 2 зазначеного договору визначено умови поставки товару, а саме: постачання товару до місця виконання договору - здійснюється ж/д або автомобільним транспортом Покупця на умовах EXW c ГНС, автотранспортом Постачальника на умовах FCA. Розрахунки з постачальником здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у виді передплати в розмірі 100% (т. 7 а.с.99 - 100).

На підтвердження реальності зазначених вище договорів, та здійснення позивачем замірів щільності скрапленого газу і відповідності задекларованого доходу та отриманого скрапленого газу позивачем надано акти зливання скрапленого газу для перевезення до АГЗП ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА», які були підписані комісією у складі інженера та оператора з боку ПП «Род - Ник» та оператора з боку позивача, також в актах зазначено факт заміру щільності суміші скрапленого газу термоденсиметром в поставлених тонах (виробник фірма COPRIM, Італія) (т. 1 а.с. 8, 9, 71 - 250, т. 2 а.с. 1 - 250, т. 3 а.с. 1 - 250, т. 4 а.с. 1 - 250, т. 5 а.с. 1 - 164).

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що позивач ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» має всі необхідні первинні документи, які підтверджують факт реальності здійснених господарських операцій з вищезазначеними контрагентами - ТОВ «АЙПІ СВІТ», ТОВ «Торгівельний дім «Газтрейд», ТОВ «ГАЗ - ОН», ПП «Олан», ПП «Род - Ник», а саме, договір купівлі-продажу товару, видаткову накладну, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення на безготівковий розрахунок за отримані товари, податкові накладну, копії яких були надані фахівцям відповідача під час проведення перевірки та долучені до матеріалів.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що п. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок ведення бухгалтерського обліку та звітності для суб'єктів господарювання регламентований Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з ч.2 ст.3 зазначеного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі за текстом - Положення № 88), відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлені вимоги до первинних документів, відповідно до яких підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Необхідною умовою для включення податку на додану вартість, сплаченого при придбанні товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту є наявність зв'язку товарів (робіт, послуг) з господарською діяльністю підприємства. Придбання позивачем товару повинно бути безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю підприємства, що направлена на отримання доходу.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Податковим органом в ході перевірки не виявлено порушень саме в діях позивача при формуванні податкового кредиту в податкових деклараціях з ПДВ без наявності податкових накладних. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивач та його контрагенти належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи бухгалтерської та податкової звітності, розбіжностей між задекларованими сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту у поданій за цей період контрагентом позивача податковій звітності з ПДВ відповідно до розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів перевіркою не встановлено.

На час укладання та виконання зазначеного вище договору ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» та його контрагенти ТОВ «АЙПІ СВІТ», ТОВ «Торгівельний дім «Газтрейд», ТОВ «ГАЗ - ОН», ПП «Олан», ПП «Род - Ник» зареєстровані як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем.

До матеріалів справи апелянтом не надано доказів встановлення факту фіктивності контрагентів позивача та позбавлення ТОВ «АЙПІ СВІТ», ТОВ «Торгівельний дім «Газтрейд», ТОВ «ГАЗ - ОН», ПП «Олан», ПП «Род - Ник» правоздатності за рішенням суду, прийнятого в порядку ст. 551 ГК України.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, з посиланням на висновки актів перевірок контрагентів позивача та інших суб'єктів господарювання по ланцюгу постачання, не можуть бути визнані колегією суддів достатніми та допустимими доказами нереальності спірних угод та підставою для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні рішення про задоволення позову, оскільки не наведено доказів відсутності реального виконання господарських операцій за договорами.

Як вбачається з Акту перевірки, пояснень представника відповідача підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, окрім іншого, послугувала та обставина, що при аналізі наданих до перевірки товарно-транспортних накладних на перевезення скрапленого газу звернула на себе увагу та обставина, що об'єм перевезення скрапленого газу в літрах постійно становить 6.160 літрів, хоча об'єм в тоннах постійно коливається від 3,48 тон до 3,54 тон та змінюється температура повітря.

Колегія суддів зазначає, що розрахунок кількості фактично реалізованого скрапленого газу у вагових одиницях може здійснюватися, у тому числі, шляхом переведення реалізованого товару із вагової одиниці (тонни) у об'ємну одиницю(л, м3).

При застосуванні формули співвідношення маси та об'єму газу скрапленого, з урахуванням «ГОСТу» 27578-87, враховується його щільності, а також температура повітря.

Слід відзначити, що щільність речовини - газу скрапленого, дизпалива тощо може суттєво змінюватися залежно від температури навколишнього середовища. Таким чином, якщо потрібно перевести кілограми/тонни в літри для подібних речовин максимально точно, то ці коливання щільності необхідно враховувати при розрахунках.

За поясненнями представника відповідача, що були надані судам першої та апеляційної інстанції, при проведенні розрахунку (т. 8, а.с. 58-73) перевіряючими враховувалася інформація про температуру повітря, яка отримувалась з різних джерел.

Для визначення якості зрідженого вуглеводневого газу (ЗВГ) служить термоденсіметр (плотномер). Термоденсіметр ЗВГ торгової марки COPRIM (виробник Італія) - портативний прилад для контролю якості зрідженого вуглеводневого газу - пропан-бутану. За допомогою термоденсіметра можна визначити тиск насиченої пари, щільність, температуру зріджених вуглеводневих газів, знявши термічні, манометричні й денсітометричні свідчення.

Як вбачається з свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки фірми COPRIM, власниками яких є ПП «Род-Нік» та які використовувались при складанні актів між ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» та ПП «Род-Нік» про злив ЗВГ, засіб вимірювальної техніки визнано придатним до застосування (т. 1, а.с. 8).

З урахуванням наведеного, колегія суддів критично оцінює висновок контролюючого органу про те, що ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» при перевезенні ЗВГ в місця реалізації занижено об'єм його реалізації, та як наслідок занижено дохід, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування при продажі скрапленого газу, оскільки такий висновок ґрунтується на припущеннях.

Колегія суддів не погоджується з висновком відповідача про завищення задекларованих ТОВ «ТД «ПРІМАТЕРРА» показників податкового кредиту у листопаді 2014 року у сумі 19.668 грн. у зв'язку із безпідставним віднесенням до податкового кредиту податкових накладних, виданих ТОВ «АЙПІ СВІТ», - № 87 від 18.08.2014 року на суму ПДВ - 9.934 грн., № 80 від 30.09.2014 року на суму ПДВ - 9.834 грн., оскільки вважає, що контролюючим органом судам першої та апеляційної інстанції не надано беззаперечних доказів, які б спростували твердження представника позивача про те, що технічні характеристики (розмір, вага) програмного засобу криптографічного захисту інформації (КЗІ) «CryptoCard-337» у кількості придбаного за вказаними податковими накладними не обумовлюють необхідність їх перевезення.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року прийнята у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 55, 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 28 вересня 2015 року.