Справа № 750/1849/15-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2015 р. м. Київ К/800/21618/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, в якому просило визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Курильця В.І. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 11 лютого 2015 року ВП №44415152 та скасувати постанову від 11 лютого 2015 року про накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн. у виконавчому провадженні № 44415152.

В обґрунтування позову зазначило, що постанова про накладення штрафу є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки боржником вжито всіх залежних від нього заходів, необхідних для виконання судового рішення та вимог державного виконавця, а судове рішення не виконано з поважних та незалежних від боржника причин.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 серпня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Курильцем В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44415152 за виконавчим листом, виданим Деснянським районним судом м. Чернігова 08 серпня 2014 року у справі № 750/11722/13-а, на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2014 року про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові поновити ОСОБА_5 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01 лютого 2012 року.

Позивач листом від 17 жовтня 2014 року № 17623/06 повідомив відповідача про те, що нарахована ОСОБА_5 сума раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за період з 01 лютого 2012 року по 31 жовтня 2014 року буде включена в додаткову відомість на виплату пенсії після надходження коштів від підприємства у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №937.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову від 26 січня 2015 року ВП №44415152 про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 680,00 грн. Крім того, листом від 26 січня 2015 року №173-5 направлено на адресу позивача вимогу державного виконавця про виконання рішення суду за виконавчим листом №750/11722/13-а від 08 серпня 2014 року.

За результатами розгляду вимоги Управління повідомило відповідача листом від 29 січня 2015 року №2429/09 про те, що, ВАТ «Чернігівське Хімволокно» 26 червня 2014 року було ліквідовано, а тому за відсутності підприємства, яке видало гарантійні листи та мало перераховувати кошти для виплати пенсії по ним, підстав для виплати ОСОБА_5 пільгової пенсії за рахунок коштів Пенсійного фонду України немає.

У зв'язку з повторним невиконанням судового рішення без поважних причин, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Курилець В.І. 11 лютого 2015 року прийнято постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1360,00 грн. (ВП № 44415152).

Вважаючи так дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із законності оскаржуваної постанови, оскільки наведені позивачем підстави не можна визнати таким, які б перешкоджали виконанню рішення суду.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову вважає передчасними та такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606.

Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 75 цього Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи викладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2 (далі - Положення, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин), управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами ПФУ, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

Таким чином невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у доводах позовної заяви, апеляційної скарги зазначав, що ним вжито всіх залежних від нього заходів, необхідних для виконання судового рішення та вимог державного виконавця, а судове рішення не виконано з поважних та незалежних від боржника причин. Зокрема вказував, УПФ поінформовано державну виконавчу службу про стан виконання рішення суду щодо виплати недоплаченої пільгової пенсії. При цьому повідомило, що ВАТ «Чернігівське Хімволокно» 26 червня 2014 року ліквідовано, а тому за відсутності підприємства, яке видало гарантійні листи, та мало перераховувати кошти для виплати пенсії по ним, Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові не має правових підстав для виплати зазначених пенсій за рахунок власних коштів. Суми пенсії, які нараховуються, можуть бути виплачені тільки після надходження коштів від підприємства, як передбачено Порядком призначення пенсій за рахунок коштів підприємств та організацій окремим категоріям працівників за результатами атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 937.

Проте, суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір у даній справі зазначених доводів позивача не врахували, залишивши не дослідженим питання, чи було вжито позивачем усіх залежних від нього заходів на виконання судового рішення, а отже і не з'ясували чи мало місце невиконання судового рішення з поважних причин.

Не встановлення в судовому процесі судами першої та апеляційної інстанцій зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало