Справа № 22-а-300/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВУ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2011 року м. Київ
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської
Г оловуючого судді: Поліщука М.А.
суддів: Малорода О.І., Голуб С.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі про зобов'язання виплати недоотриманих сум щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю,
В січні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у ¦ 'Мшгородському районі та зазначала, що вона є непрацюючим пенсіонером, який постійно ¦'тфоживає на території посиленого радіологічного контролю та відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Вважав, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного Закону га її конституційні права. Просила суд визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі протиправними та зобов'язати здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії за період з березня 2003 року і то грудень 2008 року..
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2009 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно *439 вказаного Закону, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Стягнуто Управління ^г/ФУ у Вишгородському районі на користь ОСОБА_1 23 563, 60 грн. щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю за період з березня 2003 року по грудень 2008 року.
В апеляційній скарзі Управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі просить скасувати постанову суду, посилаючись па порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
По справі встановлено, що позивачка є непрацюючим пенсіонером, постійно проживає у зоні посиленого радіологічного контролю та одержує пенсію, яка призначена відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які ютраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але не у повному обсязі.
Згідно з Постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року місто Вишгород віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що -постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 грн.
ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала доплату значно нижчу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.
' Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого 'самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конститу цією та законами України.
Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).
При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію 'тголожень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист іромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.
Згідно з рішенням Конституційного суду' України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.
Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи інг :о органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи іромадян, їх зміст та обейґ, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

-колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок доплати до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі передбаченому Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік".

Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» зі змінами та доповненнями, визначено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2008 року - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн. з 1 жовтня 2008 року - 498 грн.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інс танції про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру, Яки*. роживає в зоні посиленого радіологічного контролю за період починаючи з березня 2003 року по грудень 2008 року в сумі 23 563 грн.

Оскільки, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення конкретної суми в розмірі 23 563,60 грн., як різницю між фактгично виплаченою сумою та належною сумою відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми, яку належить нарахувати та виплатити позивачу у звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, проте невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або пщ'шня, що є підставою для його скасування.

За наведених обставин, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області - задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2009 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячну доплату непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 травня 2008 року.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді