Справа № 750/6034/15- а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6034/15- а Головуючий у 1-й інстанції: Карапута Л.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

19 червня 2015 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові щодо відмови у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати для нарахування пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, починаючи з дати її призначення, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати за роботу на державній службі, які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачені страхові внески відповідно до законодавства та які вказані у довідці від 21.05.2015 №04-11/9999 та виплатити; зобов'язати відповідача виплатити різницю між виплаченим та перерахованим розміром пенсії за весь період її отримання починаючи з 01.02.2008; зобов'язати відповідача провадити у подальшому нарахування і виплату пенсії з урахуванням зазначених виплат.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 серпня 2015 року у порядку скороченого провадження адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові щодо відмови у проведення перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу», неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові на підставі довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», затвердженої постановою Правління Пенсійного Фонду України від 14 лютого 2011 року №5-1, провести ОСОБА_2 з 21.05.2015 перерахунок та виплату призначеної пенсії у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову Деснянського та прийняти нове рішення, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно частини першої ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 КАС України.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

21 травня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та надала довідку від 21.05.2015 №04-11/9999, яка видана Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за період з 01.12.2004 по 30.11.2006, в якій, окрім надбавки за високі досягнення у праці та премій, вказані матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення та індексація заробітної плати.

02 червня 2015 року відповідач листом №12540/07 повідомив про відсутність підстав для врахування при здійсненні розрахунку пенсії таких виплат як матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення пенсіонер звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Закони України «Про оплату праці» та «Про державну службу» відносять до складу заробітної плати також інші виплати, крім того, надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державного службовця складається із посадового окладу, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (частина перша ст. 37 цього Закону, в редакції, що діяла на момент призначення пенсії).

З аналізу наведеної правової норми слідує те, що пенсія державного службовця призначається у розмірі 80 % від сум заробітної плати, а тому перерахунок пенсії необхідно здійснювати з урахуванням відсоткових величин, що застосовані саме при призначенні такої пенсії, в протилежному випадку, застосування інших величин, свідчитиме про порушення охоронюваних законом прав та інтересів пенсіонера.

Частиною першою ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року та від 28 травня 2013 року, а також в судових рішеннях Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2014 року (справа № К/9991/29282/12), від 13 лютого 2014 року (справа № К/800/24905/13; К/80022561/13) та від 03 квітня 2014 року (справа № К/800/55540/13).

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, яке у відповідності з частиною 1 статті 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, оскільки єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування був нарахований на всі виплати, отримані позивачем за місцем роботи, у тому числі й матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, суму індексації заробітної плати, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою (а.с. 9), то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування відповідачем сум зазначених виплат при обчисленні пенсії.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що помилковим є визначення судом першої інстанції дати, з якої необхідно здійснювати перерахунок такої пенсії, з огляду на наступне.

Довідка, у якій зазначено інші види виплат заробітної плати та на підставі якої зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії, видана 21 травня 2015 року, і позивач також звернувся до відповідача з заявою про перерахунок того ж дня - 21 травня 2015 року, що виключало можливість пенсійного органу провести перерахунок пенсії із 10 квітня 2006 року.

Однак, судом першої інстанції невірно визначено дату - 21 травня 2015 року з якої необхідно здійснювати перерахунок такої пенсії.

Так, згідно частини четвертої ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

За таких обставин та з урахуванням приписів статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, перерахунок пенсії повинен бути здійснений з 01 червня 2015 року.

Аналогічна правова позиція висвітлена в рішенні Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2015 року (справа № К/800/8346/15).

Крім того, вирішуючи питання щодо зобов'язання відповідача виплатити різницю між виплаченим та перерахованим розміром пенсії за весь період її отримання починаючи з 01.02.2008, колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду з 01.02.2008 по 18.12.2014, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про порушення своїх прав з боку відповідача мала дізнатись у момент отримання відповідних виплат у меншому ніж встановлено законом розмірі та не був позбавлений можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Згідно із частини першої ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом 19.06.2015, водночас доказів поважності пропущення строків звернення до адміністративного суду не подав.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що в частині вимог за період з 01.02.2008 по 18.12.2014 включно позивачем пропущено встановлений строк звернення до суду.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поважності причини пропущення строку звернення позивача з вимогами, що виходять за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення без розгляду вищезазначених вимог позивача за період з 01.02.2008 по 18.12.2014 включно.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2014 року у справі №К/800/52590/14.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача виплатити різницю між перерахованою та виплаченою пенсією у період з 19.12.2014, колегія суддів вважає, що у їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки довідку із зазначеними додатковими виплатами, надано відповідачу 21.05.2015.

Щодо заявлених позивачем вимог зобов'язати відповідача провадити у подальшому нарахування і виплату пенсії з урахуванням зазначених виплат, колегія суддів відзначає, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відтак, Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, відтак такі позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 серпня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог за період з 01 лютого 2008 року по 18 грудня 2014 року включно - залишити без розгляду.

В решті частини адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові щодо відмови у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати для нарахування пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, починаючи з 01.06.2015, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати за роботу на державній службі, які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачені страхові внески відповідно до законодавства та які вказані у довідці від 21.05.2015 №04-11/9999.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А.Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.