Справа № 815/2630/15
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2630/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Бобровській О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» ОСОБА_1 за довіреністю від 25.12.2014р. б/н.

Від відповідача: представник Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області ОСОБА_2 за довіреністю від 10.02.2015р. №609/Д/15-53-10-01-17.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Прогрес А-2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 14.11.2014р. №, №, №,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 14.11.2014р. №, №, №, посилаючись на відсутність встановлених ДПІ в ОСОБА_3 перевірки порушень податкового законодавства з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2», оскільки при формуванні податкового кредиту за перевіряємий період, Товариством у повному обсязі дотримано вимоги чинного податкового законодавства України, та правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми ПДВ, сплачені у ціні отриманих товарів (послуг), у межах відповідних фінансово-господарських правовідносин з контрагентами, що, серед іншого, підтверджується податковими накладними, виписаними та оформленими контрагентами позивача з урахуванням вимог Податкового кодексу України. Також, ТОВ «Прогрес А-2» наголошує на правомірності віднесення сум грошових коштів до складу валових витрат, оскільки факт виконання контрагентами позивача обумовлених укладеними договорами будівельних робіт повністю підтверджено відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, та відповідно підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю Товариства.

Відповідач Державна податкова інспекція у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 29.05.2015р. вхід.№13346/15), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 14.11.2014р. №, №, №, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» занижено податок на прибуток за 2013р., внаслідок чого порушено вимоги п.п.44.1, 44.6 ст.44, п.п.138.1, 138.2, 138.4, 138.6, 138.8, п.п.138.8.1 п.138 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.152.3 ст.152 Податкового кодексу України; завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2013р., у звязку з чим порушено вимоги п.п.44.1, 44.6 ст.44, п.п.138.1, 138.2, 138.4, 138.6, 138.8, п.п.138.8.1 п.138 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.152.3 ст.152 Податкового кодексу України; занижено податок на додану вартість за період травень-грудень 2013р., внаслідок чого порушено вимоги п.п.14.1.178, 14.1.181, 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.198.3, 198.4, 198.6 ст.198, п.п.201.1, 201.4, 201.6 ст.201 Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного податкового законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у період з 12.09.2014р. по 09.10.2014р., на підставі направлень від 12.09.2014р. №002225/2047, від 12.09.2014р. №002315/2052, від 12.09.2014р. №002316/2053, від 12.09.2014р. №000677/2055, від 12.09.2014р. №000676/2054, від 12.09.2014р. №002229/2051. від І2.09.2014р. №002228/2050, від 12.09.2014р. №002227/2049, від 12.09.2014р. №002226/2048, виданих Державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, головним державним ревізором-інспектором відділу планування та координації контрольно-перевірочної роботи управління податкового аудиту ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_4, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_5, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_6, начальником відділу роботи з безхазяйним майном управління погашення заборгованостей ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_7, головним державним ревізором-інспектором відділу роботи з безхазяйним майном управління погашення заборгованостей ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_8, головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за проведенням розрахункових операцій управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_9, старшим державним ревізором-інспектором відділу контролю за проведенням розрахункових операцій управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів в Одеській області Пархоменко Д.В., вішальником відділу аналізу сумнівних операцій управління боротьби з відмиванням доходів одержаних злочинним шляхом ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_3, головним державним ревізором-інспектором відділу аналізу сумнівних операцій управління боротьби з відмиванням доходів одержаних злочинним шляхом ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_10, згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, та відповідно до Наказу ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 08.08.2014р. №1840, проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» з питань вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області складено ОСОБА_3 №5770/15-53-22-05/34737193 від 16.10.2014р. «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» з питань вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.», у висновках котрого наголошено, що Товариством занижено податок на прибуток за 2013р., внаслідок чого порушено вимоги п.п.44.1, 44.6 ст.44, п.п.138.1, 138.2, 138.4, 138.6, 138.8, п.п.138.8.1 п.138 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.152.3 ст.152 Податкового кодексу України; завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2013р., у звязку з чим порушено вимоги п.п.44.1, 44.6 ст.44, п.п.138.1, 138.2, 138.4, 138.6, 138.8, п.п.138.8.1 п.138 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.152.3 ст.152 Податкового кодексу України; занижено податок на додану вартість за період травень-грудень 2013р., внаслідок чого порушено вимоги п.п.14.1.178, 14.1.181, 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.198.3, 198.4, 198.6 ст.198, п.п.201.1, 201.4, 201.6 ст.201 Податкового кодексу України.

На підставі складеного ОСОБА_3 перевірки №5770/15-53-22-05/34737193 від 16.10.2014р. ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області 14.11.2014р. винесено податкові повідомлення-рішення №, №, №.

Не погодившись із означеними податковими повідомленнями-рішеннями від 14.11.2014р. №, №, №, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про їх скасування.

Так, на думку суду, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 14.11.2014р. №, №, №, винесено податковим органом неправомірно, безпідставно та у порушення положень чинного податкового законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, між позивачем ТОВ «Прогрес А-2» (Генеральний підрядник) та ТОВ «Фонд сприяння добудові», ПП «ОЛ.Трейд», ТОВ «Нове місто!», ТОВ «Нове місто-інвестиції», МП у формі ТОВ «ВЄК» (Замовники) були укладені Договори на виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що з метою належного виконання взятих на себе договірних зобовязань 19.11.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерія ЛТД» (Підрядник) був укладений Договір №СМР-19/11/12-С, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого Підрядник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором виконати будівельні підрядні роботи, визначені в Заявках, які становлять невід'ємну частину Договору, на об'єкті: будівельно-монтажні роботи за адресою: м.Одеси, вул.Середньофонтанська,30. Замовник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором прийняти виконані Роботи та оплатити їх. Роботи, передбачені цим Договором, не є будівництвом об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Середньофонтанська,30. Підрядник за цим Договором не приймає на себе зобов'язань Генерального підрядника з будівництва об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Середньофонтанська,30.

Також, 09.01.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерія ЛТД» (Підрядник) укладено Договір підряду №СМР-09/01/13-1, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого Підрядник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором виконати роботи з укладення цементних стяжок, вирівнювання основ, встановлення гідроізоляцій, армування стяжок, обємом 100кв.м., на обєкті за адресою: м.Одеса, вул.Львівська,15. Замовник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором прийняти виконані Роботи та оплатити їх. Роботи, передбачені цим Договором, не є будівництвом об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Львовоська,15. Підрядник за цим Договором не приймає на себе зобов'язань підрядника чи Генерального підрядника з будівництва об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Львовська,15.

27.11.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерія ЛТД» (Виконавець) укладено Договір підряду №27/11-Г на виконання проектно-вишукувальних робіт, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого Виконавець бере на себе зобов'язання своїми силами і засобами виконати проектно-вишукувальні роботи по обєкту: Житловий будинок з об'єктами соціально-культурного призначений та підземним паркінгом по вул.Гарматна,39-г в Солом'янському районі м.Києва. Вартість Договору включає розробку: повного комплексу житлового будинку з вбудованими приміщеннями та паркінгом на стадії «Робоча документація»; повного комплексу житлового будинку з вбудованими приміщеннями та паркінгом на стадії «ПРОЕКТ».

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Приватним підприємством «Гранд Стройгефест» (Підрядник) укладено Договір підряду №С-03/06/13, згідно з п.п.1.1, 1.2 якого Підрядник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором виконати будівельні підрядні роботи, визначені в Заявках, які становлять невід'ємну частину Договору, на об'єкті: будівельно-монтажні роботи за адресою: м.Одеси, вул.Середньофонтанська,30. Замовник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором прийняти виконані Роботи та оплатити їх. Роботи, передбачені цим Договором, не є будівництвом об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Середньофонтанська,30. Підрядник за цим Договором не приймає на себе зобов'язань Генерального підрядника з будівництва об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Середньофонтанська,30.

02.09.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Приватним підприємством «Гранд Стройгефест» (Підрядник) укладено Договір підряду №02/09/13-И, згідно з п.п.1.1, 1.2 якого Підрядник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором виконати будівельні підрядні роботи, визначені в Заявках, які становлять невід'ємну частину Договору, на об'єкті: будівельно-монтажні роботи за адресою: м.Одеси, провулок Іспанський,1,Грушевського,39/1. Замовник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором прийняти виконані Роботи та оплатити їх. Роботи, передбачені цим Договором, не є будівництвом об'єкту за адресою: м.Одеса, провулок Іспанський,1,Грушевського,39/1. Підрядник за цим Договором не приймає на себе зобов'язань Генерального підрядника з будівництва об'єкту за адресою: м.Одеса, провулок Іспанський,1,Грушевського,39/1.

Також, 20.12.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Приватним підприємством «Еко-Строй-Град» (Підрядник) укладено Договір підряду №СР-20/12/12-СМР, згідно з п.п.1.1, 1.2 якого Підрядник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором виконати будівельні підрядні роботи, визначені в Заявках, які становлять невід'ємну частину Договору, на об'єкті: будівельно-монтажні роботи за адресою: м.Одеси, вул.Середньофонтанська,30. Замовник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором прийняти виконані Роботи та оплатити їх. Роботи, передбачені цим Договором, не є будівництвом об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Середньофонтанська,30. Підрядник за цим Договором не приймає на себе зобов'язань Генерального підрядника з будівництва об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Середньофонтанська,30.

Судом зясовано, що 21.12.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Приватним підприємством «Еко-Строй-Град» (Підрядник) укладено Договір підряду №У-21/12/12-СМР, згідно з п.п.1.1, 1.2 якого Підрядник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором виконати будівельні підрядні роботи, визначені в Заявках, які становлять невід'ємну частину Договору, на об'єкті: будівельно-монтажні роботи за адресою: м.Одеси, вул.Генерала Плієва,1. Замовник зобов'язується в порядку та строки, передбачені цим Договором прийняти виконані Роботи та оплатити їх. Роботи, передбачені цим Договором, не є будівництвом об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Генерала Плієва,1. Підрядник за цим Договором не приймає на себе зобов'язань Генерального підрядника з будівництва об'єкту за адресою: м.Одеса, вул.Генерала Плієва,1.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 10.09.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експреспол» укладено Договір підряду №10/09, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого предметом даного договору є встановлення напівсухої стяжки на будівництві соціально-житлової будівлі, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Львівська,48. Розмір площі, на якій будуть виконуватися роботи, складає 2000кв.м. Зазначений розмір можу бути змінений в залежності від фактично виконаних обємів роботи, зазначених в актах виконаних робіт. В облаштування обєкта входить: здійснення стяжки, нарізка деформаційних швів, прибирання робочого місця після завершення роботи.

08.05.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка» (Підрядник) укладено Договір підряду №3, згідно з п.п.1.1, 2.1 якого Замовник доручає, а Підрядник зобовязується на свій ризик виконати відповідно до умов цього договору роботу, а Замовник зобовязується прийняти цю роботу і оплатити її. За цим договором виконанню підлягають такі види робіт: демонтаж будівельних споруд та вивіз будівельного сміття за адресою: будівельний майданчик по вул.Маршала Малиновського,16/1, вул.Багрицького,19.

Судом встановлено, що 13.06.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка» (Підрядник) укладено Договір підряду №5, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого Замовник доручає, а Підрядник зобовязується на свій ризик виконати відповідно до умов цього договору роботу, а Замовник зобовязується прийняти цю роботу і оплатити її. За цим договором виконанню підлягають такі види робіт: улаштування котловану.

Відповідно до укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка» (Виконавець) Договорів №6 від 18.07.2013р., №8 від 02.08.2013р. Виконавець зобовязався виконати за завданням Замовника проектні роботи по обєкту багатоповерхового житлового комплексу з приміщеннями загального призначення: «Улаштування котловану», «Копання котловану» за адресою вул.Маршала Малиновського,16/1, вул.Багрицького,19, будинок 2, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи.

Судом зясовано, що 01.10.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр-Н» (Охорона) укладено Договір №8/12-ФО про надання охоронних послуг, відповідно до п.п.1.1 якого Охорона надає Замовнику послуги з охорони майна Замовника на Обєкті та запобігання крадіжок на обєктах, зазначених в Додатку №1.

Згідно зі ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.638 Цивільного Кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту. Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичне надання послуг, здійснення поставки товарів та їх отримання іншою стороною, а також документи, котрі підтверджують використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Зокрема, як вбачається з наявних у справі документів, а саме: Довідок про вартість виконаних будівельних робіт, Підсумкових відомостей ресурсів, Накладних на передачу матеріалів у виробництво, ОСОБА_3 приймання-передачі будівельних матеріалів без передачі права власності, ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт, останні складені з дотриманням законодавчо передбачених вимог, містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, підписи завірені печатками відповідних підприємств, тобто повністю відповідають вимогам п.201.1 та 201.7 ст.201 Податкового кодексу України, та відповідно підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій, а відтак у розумінні ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, що відповідно спростовує висновок відповідача щодо відсутності реального та фактичного отримання товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.14.1.27, 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником); господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку з числа резидентів, у тому числі є суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України у розділі «Податок на прибуток підприємств» об'єктом оподаткування, серед іншого, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п.п.138.1, 138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що до складу інших витрат, у тому числі, включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.п.139.1.3, 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: суми попередньої (авансової) оплати товарів, робіт, послуг; витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Статтями 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Зокрема, судом встановлено, що факт отримання позивачем ТОВ «Прогрес А-2», визначених умовами вищевказаних Договорів будівельних робіт, послуг повністю підтверджено наданими позивачем та наявними у матеріалах справи відповідними первинними документами, котрі повністю підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю позивача, а відтак є належними доказами, підтверджуючими правомірність віднесення позивачем спірної суми до складу валових витрат Підприємства.

Між тим, суд вважає за доцільне наголосити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази, у порушення вимог частин 1,2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом суду не надано, та реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, та віднесено спірні суми до складу валових витрат, не спростовано, як і не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами вищеозначених Договорів будівельні роботи контрагентами позивача - ТОВ «Інтерія ЛТД», ПП «Гранд Стройгефест», ПП «Еко-Строй-Град», ТОВ «Експреспол», ТОВ «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка», ТОВ «Центр-Н», не надано.

Також, судом з'ясовано, що суми ПДВ за складеними контрагентами позивача, та наданими позивачем до суду податковими накладними, були включені Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» до складу податкового кредиту за відповідний період.

Відповідно до пп.14.1.181. Податкового кодексу України від 02 грудня 2010року №2755-VІ податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Пунктом 198.1. статті 198 вказаного Кодексу встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Так, у даному випадку датою виникнення у позивача права на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту, є, зокрема, дата отримання виписаних ТОВ «Інтерія ЛТД», ПП «Гранд Стройгефест», ПП «Еко-Строй-Град», ТОВ «Експреспол», ТОВ «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка», ТОВ «Центр-Н», позивачу податкових накладних.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Натомість, судом зясовано, що включена позивачем до складу податкового кредиту оскаржувана сума податку на додану вартість повністю підтверджена наявними у матеріалах справи податковими накладними, складеними ТОВ «Інтерія ЛТД», ПП «Гранд Стройгефест», ПП «Еко-Строй-Град», ТОВ «Експреспол», ТОВ «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка», ТОВ «Центр-Н» з дотриманням вимог пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту у суб'єкта господарювання виникає у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (робіт, послуг), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару (робіт, послуг) та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача, на момент видачі ТОВ «Прогрес А-2» податкових накладних, не були зареєстровані у законодавчо визначеному порядку платником податку на додану вартість, та не сплачували у встановленому законом порядку відповідні суми податку до бюджету, податковим органом, в межах розгляду даної справи, суду не надано.

Водночас, суд вважає за доцільне наголосити, що доводи податкового органу щодо отримання платником необґрунтованої податкової вигоди, мають ґрунтуватись на сукупності доказів, які б безумовно та беззаперечно підтверджували існування обставин, котрі виключають право платника на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Натомість, судом встановлено, що відповідачем Державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, у даному випадку, не доведено належними та допустимими доказами існування таких обставин, як власне не доведено і здійснення ТОВ «Прогрес А-2» та його контрагентами узгоджених дій, спрямованих на створення штучних умов для отримання незаконної податкової вигоди, а також не надано жодного доказу на підтвердження того, що зміст укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2», та його контрагентами ТОВ «Інтерія ЛТД», ПП «Гранд Стройгефест», ПП «Еко-Строй-Град», ТОВ «Експреспол», ТОВ «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка», ТОВ «Центр-Н», правочинів, не відповідає дійсним намірам сторін, і що дані наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за наслідками відповідних фінансово-господарських операцій.

Між тим, судом зясовано, що виконані контрагентами позивача будівельні роботи у подальшому ТОВ «Прогрес А-2» було передано замовникам будівництва, зокрема, ТОВ «Фонд сприяння добудові», ПП «ОЛ.Трейд», ТОВ «Нове місто!», ТОВ «Нове місто-інвестиції», МП у формі ТОВ «ВЄК», про що свідчать наявні у матеріалах справи відповідні ОСОБА_3 прийняття виконаних будівельних робіт.

При цьому, судом відхиляються та не приймаються до уваги викладені ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області в ОСОБА_3 №5770/15-53-22-05/34737193 від 16.10.2014р. «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» з питань вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.», посилання, зокрема, на встановлені податковими органами порушення, котрі викладені у ОСОБА_3 ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 30.01.2014р. №7/22-214/36920284 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЕО Проект Монтаж Наладка» щодо документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «РБФ «РЕМ» їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.05.2013р. по 31.08.2013р.», ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 15.05.2014р. №72/14-04-22-02/36270940 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Центр-Н» щодо підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Континентмаш» за період з 01.06.2013р. по 31.01.2014р.», з огляду на те, що податковому органу, на думку суду, в першу чергу, слід дослідити обставини господарських правовідносин безпосередньо позивача з ТОВ «ЕО Проект Монтаж Наладка» та ТОВ «Центр-Н», а не приймати зазначені документи як беззаперечний доказ.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що отримання податковим органом акта про неможливість проведення зустрічної звірки, в якому викладено висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, жодним чином не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку щодо самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону.

Крім того, у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011року №742/11/13-11 зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку.

Також, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання відповідача - Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на Лист ГУ Міндоходів в Одеській області від 04.04.2014р. №3042/7/15-32-09-03 у якому зазначено, що 02.02.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000076, внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато розслідування за фактом організації невстановленими особами діяльності підприємств з ознаками «фіктивності» ТОВ «Грандстройгефест», ПП «Еко-Строй-Град», ТОВ «Інтерія ЛТД» за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.205 КК України, та №0000076 внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато розслідування за фактом пособництва невстановленими особами в ухиленні від сплати податків з використанням ТОВ «Грандстройгефест», ПП «Еко-Строй-Град», ТОВ «Інтерія ЛТД», оскільки сам факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення та початок розслідування не є обставиною, котрою встановлено певні факти та підтверджено вину осіб.

Між тим, суд вважає за доцільне наголосити, що по-перше, відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, по-друге, порушення контрагентами позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про безтоварність відповідних господарських операцій, по-третє, факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва, ухилення від сплати податків та підробка документів, можуть встановлюватись виключно відповідним рішенням суду, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань; самі по собі акти не є беззаперечним, належним та допустимим доказом даних фактів, тоді як будь-яких інших доказів, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, податковим органом суду не надано.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, та на підставі наданих позивачем, та досліджених судом первинних документів (складених при здійсненні операцій з виконання робіт у межах господарських правовідносин з вищеокресленими контрагентами), судом встановлено, що вищеокреслені фінансово-господарські операції мали реальний характер, та були опосередковані дійсним рухом активів. При цьому, судом з'ясовано зміст кожної операції та її підтвердження необхідними документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, а саме: Довідками про вартість виконаних будівельних робіт, Платіжними дорученнями, Підсумковими відомостями ресурсів, Накладними на передачу матеріалів у виробництво, Податковими накладними, ОСОБА_3 приймання-передачі будівельних матеріалів без передачі права власності, ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт.

Отже, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що включення Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» спірної суми ПДВ до складу податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат перевіряємого періоду в межах вищеокреслених фінансово-господарських відносин із ТОВ «Інтерія ЛТД», ПП «Гранд Стройгефест», ПП «Еко-Строй-Град», ТОВ «Експреспол», ТОВ «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка», ТОВ «Центр-Н», повністю підтверджено позивачем наданими до суду та наявними у матеріалах справи відповідними розрахунковими, платіжними, та іншими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, що відповідно свідчить про безпідставність та неправомірність донарахування Державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» податку на прибуток, зменшення розміру відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, та податку на додану вартість.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмових запереченнях на адміністративний позов, та викладені повноважним представником в ході судового розгляду справи по суті.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Натомість, Державна податкова інспекція у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області не надала суду жодних належних доказів на підтвердження та обґрунтування правомірності винесення оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень від 14.11.2014р. №, №, №.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС України позивач має право, у тому числі, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» правомірні, документально підтверджені та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного податкового законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2», відповідно до приписів ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Прогрес А-2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 14.11.2014р. №, №, №, задовольнити.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 14.11.2014р. №, №, №.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес А-2» (65009, м.Одеса, вул.Піонерська,11, каб.28, ) судовий збір у сумі 487(чотириста вісімдесят сім)грн. 20коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано судом «05» жовтня 2015року.

Суддя Харченко Ю.В.

.