Справа № 2-а-23417/11
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2011 Справа №2-а-23417/11

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Дзюбич В.Л. розглянувши адміністративну справу у порядку скороченого провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Тернополі про нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити йому підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням проведених виплат.

Представник відповідача, не подав письмові заперечення на позов у встановлений ст.183-2 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження, не пізніше трьох днів з дня закінчення строку передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, приходить до висновку, що наявні достатні підстави для прийняття рішенні про часткове задоволення позову в порядку скороченого провадження, з таких підстав.

Позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Тернополі і отримує пенсію за вислугу років та надбавку дітям війни.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-VI, дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Таким чином позивачу правомірно присвоєно статус "дитини війни" в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що не заперечується відповідачем, а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", від 18.11.2004 р. № 2195-IV в редакції від 19.12.2006 р., передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно статей 22, 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Частиною 2 статті 3 Закону України Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. текст ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої, дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - п. 41 розділу ІІ закону.

Рішенням Конституційного суду України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України від 22.05.2008року) № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 2 п 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, ч.2 ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, які визнані неконституційними, є обовязковим до виконання на території України, остаточним та не може бути оскаржене.

Таким чином, п.41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. втратили свою чинність з 22.05.2008 р. відповідно, тобто, з моменту прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення і нарахування та виплата підвищення до пенсії особам, що у встановленому порядку набули статусу дитини війни повинні були проводитись у відповідності до норм ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 19.12.2006 р.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому частиною 3 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, в контексті положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 22.05.2008) та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідно до п.7 Прикінцеві положення ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19.06.2011 установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Відповідно до ст.6 Постанови КМУ від 06.06.2011 №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23.07.2011, установлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог позивача та вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, оскільки в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають поновленню шляхом зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за періоди з 29.04.2011 року по 22.07.2011 року включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених сум. У задоволенні вимог позивача за період з 23.07.2011 р. та зобовязання здійснювати дану соціальну виплату в подальшому задоволенню не підлягають.

Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн., які суд вважає, слід відшкодувати позивачу з Державного бюджету України, відповідно до ст.94 КАСУ.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 18, 69 71, 94, 159 163, 183-2, 256, 254 КАС України, ст.ст. 19, 22, 46, 64, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (від 18.11.2004 року, із змінами та доповненнями) №2195- ІV, ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ, рішеннями Конституційного Суду України за № 10рп/2008 від 22.05.2008 р., суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Тернополі щодо невиплати

ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - п р о т и п р а в н о ю.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Тернополі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за періоди з 29.04.2011 року по 22.07.2011 року, включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3,40 грн. відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

У задоволенні інших частин заявлених позивних вимог відмовити.

Розяснити відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Тернополі обовязок виконати постанову суду негайно в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Дзюбич В.Л.