Справа № 528/1025/15-а
Суддя: Шпідько В. Г.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________
Справа № 528/1025/15-а
П О С Т А Н О В А
Іменем України

07 жовтня 2015 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді Шпідько В.Г.,при секретарі Кузуб В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гребінка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача Гребінківський районний сектор управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправними бездіяльність суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду, посилаючись на то, що вона проживає постійно зі своєю сімєю, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (призовник в Збройні сили України), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1 .

Пирятинським районним судом № 2-18 від 16. 12. 2003 року прийнято рішення про виселення сім`ї Позивача з житлового будинку в якому вона і її сім`я проживають і на даний час.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області по справі № 2-18 від 07. 09. 2013 року відстрочено виконання вищевказаного рішення до того часу поки в Березівській сільській раді буде вільне жиле приміщення для виселення і яке б відповідало вимогам житлового законодавства.

Позивач і її сім`я проживають на законних підставах в будинку АДРЕСА_1 на підставі ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 07. 09. 2013 року якою відстрочено виконання рішення суду про виселення Позивача та її сім`ї до того часу поки не буде надано Березівською сільською радою вільне жиле приміщення для вселення яке б відповідало вимогам житлового законодавства.

Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, затверджено порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.

У відповідності до п. 2.1. громадяни України, а також іноземці чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Позивач і її син, ОСОБА_2 є громадянами України, з 2001 року, постійно проживають в будинку АДРЕСА_1 тобто чотирнадцять років.

Ухвалою того ж суду по тій же справі 07 вересня 2013 року відстрочено виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 28. 02. 2004 року до того часу поки в Березівській сільській раді буде вільне жиле приміщення яке регулюється ст. ст. 110-115 ЖК України та має бути благоустроєним і відповідати санітарним і технічним нормам встановленим ст. 50 цього Кодексу.

На час звернення з позовом до суду, як вбачається із рішення сорок другої сесії шостого скликання Березівської сільської ради від 09 червня 2015 року, таке житло відсутнє.

В судовому порядку виконання рішення суду про виселення сім`ї ОСОБА_4 з спірного житлового будинку відстрочено.

З метою приведення у відповідність до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місця проживання Позивача та надання їй можливості реалізувати свої права громадянина України які гарантовані Конституцією України, зокрема ст. ст. 3, 33, 47, 48.

Неможливість реалізації права Позивача на реєстрацію місця проживання за місцем її постійного фактичного проживання позбавляє як її так і її сина прав гарантованих Державою, отримання державної соціальної допомоги зокрема і субсидії.

З метою досудового врегулювання спірного питання стосовно реєстрації Позивача та її сина ОСОБА_2 за їхнім фактичним постійним місцем проживання Позивач звернулася до голови с. Березівка Гребінківського району Полтавської області з проханням надати дозвіл на реєстрацію її та її сина за постійним фактичним місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Звернення Позивача до Відповідача ґрунтувалося у відповідності до п. 2.2. «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1077 від 22. 11. 2012 року, згідно якого документами що підтверджують право на реєстрацію права місця проживання є і згода власника житла. Жилий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Березівської сільської ради з 2001 року згідно акту передачі від 06. 02. 2001 року.

Відповідач надав відповідь в якому зазначив, що «законного права на проживання в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в сім`ї ОСОБА_4 не має. Рішення про відстрочення виселення не являється рішенням на право реєстрації в житловому будинку. Сім`я ОСОБА_4 згідно виписки по господарської книги зареєстрована по вулиці 70 річчя Жовтня з 1996 року» (тобто на вулиці без житлових та інших споруд).

Посилання Відповідача у своїй відповіді за вих. № 02-25/182 від 14. 09. 2015 року, у п. 3, на те, що земельна ділянка яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , надавалася для молодої сім`ї ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для особистого селянського господарства, не відповідає дійсності. Відповідач не вказала, що це за молода сім`я, оскільки ОСОБА_5 мав не одну сім`ю, а Позивач ні на час надання земельної ділянки по АДРЕСА_2 ні на час виникнення спору не була і не є членом сім`ї ОСОБА_5 .

Шлюб між Позивачем і ОСОБА_5 укладався у серпні 1996 року і розірвано 06 липня 2006 року.

Хто, коли і на якій підставі зареєстрував Позивача і членів її сім`ї по АДРЕСА_2 без вказівки житлової або іншої споруди, без поштової адреси зазначеної земельної ділянки, (фактично у полі) Позивачу так і не відомо. Заяв на реєстрацію ні Позивач ні її діти не подавали.

Своєю відмовою у реєстрації Позивача та її сина за фактичним місцем їхнього проживання, Відповідач грубо порушує житлове законодавство України, згідно якого ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбачених законом (ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України).

До судового засідання представники сторін, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи не з`явились, звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд виходив з такого.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні та порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Статтею 2 цього Закону визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

За нормами статті 3 згаданого Закону, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначений перелік документів, які має подати особа для здійснення реєстрації місця проживання.

Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації (частина перша статті 11 Закону).

У відповідності з Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421) затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (далі - Порядок у відповідній редакції).

Згідно з п.2.2 Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг - до відповідного центру:

- письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5);

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

- документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру; право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року №574 «Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за №84/20397;

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку;

військовий квиток або посвідчення про прописку (для громадян, які підлягають взяття на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку;

заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Як було встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, Позивач проживає постійно зі своєю сімєю, в будинку АДРЕСА_1 .

Пирятинським районним судом № 2-18 від 16. 12. 2003 року прийнято рішення про виселення сім`ї Позивача з житлового будинку в якому Позивач і її сім`я проживають і на даний час.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області по справі № 2-18 від 07. 09. 2013 року відстрочено виконання вищевказаного рішення до того часу поки в Березівській сільській раді буде вільне жиле приміщення для виселення і яке б відповідало вимогам житлового законодавства.

Позивач і її сім`я проживають на законних підставах в будинку АДРЕСА_1 на підставі ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 07. 09. 2013 року якою відстрочено виконання рішення суду про виселення Позивача та її сім`ї до того часу поки не буде надано Березівською сільською радою вільне жиле приміщення для вселення яке б відповідало вимогам житлового законодавства.

Позивач і її син, ОСОБА_2 є громадянами України, з 2001 року, постійно проживають в будинку АДРЕСА_1 тобто чотирнадцять років.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області по справі № 2-18 від 07. 09. 2013 року відстрочено виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 28. 02. 2004 року до того часу поки в Березівській сільській раді буде вільне жиле приміщення яке регулюється ст. ст. 110-115 ЖК України та має бути благоустроєним і відповідати санітарним і технічним нормам встановленим ст. 50 цього Кодексу.

Як вбачається із рішення сорок другої сесії шостого скликання Березівської сільської ради від 09 червня 2015 року, таке житло відсутнє.

В судовому порядку виконання рішення суду про виселення сім`ї ОСОБА_4 з спірного житлового будинку відстрочено.

На думку Позивача, Відповідач не мав законних підстав для відмови у реєстрації місця проживання позивача та її сина у спірному житловому будинку і в якому фактично проживають.

Суд погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даних рішень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 12 статті 92 Основного закону України встановлено, що виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

При цьому, Конституція України не передбачає право центральних органів виконавчої влади застосовувати аналогію права або закону при вирішенні будь-яких питань, що належать до їх компетенції, а вимагає діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії одночасно є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчинює дії чи допускається бездіяльності.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд: вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному Позивачем рішення сільського голови Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, викладене в листі № 151/02-27 від 17. 08. 2015 року, яким відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 будинку АДРЕСА_1 суд дійшов висновку, що вказане рішення відповідача не відповідає наведеним вище критеріям.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» законодавство про свободу пересування та вільний вибір місця проживання складається з Конституції України, цього Закону, інших законів та міжнародних договорів України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші норми, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються норми міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає перелік випадків (стаття 12 та стаття 13), які встановлюють обмеження свободи пересування та вільного вибору місця проживання.

Підстави, на які посилався відповідач, відмовляючи листом № 151/02-27 від 17. 08. 2015 року позивачу у реєстрації місця проживання, не віднесені до переліку, визначеному законодавством, а тому дану відмову суд вважає неправомірною.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної норми Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, позовні вимоги щодо визнання протиправним рішення сільського голови Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, визнаються судом обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності та виходячи з того, що під час розгляду справи доводи позивача знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.11, 69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області про визнання протиправними бездіяльність суб`єкта владних повноважень задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Березівської сільської ради по оформленню та наданні дозволу на реєстрацію місця тимчасового проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В. Г. Шпідько