Справа № 2а-730/10/2570
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-730/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Герасенко А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"13" грудня 2010 р. м. Київ

колегія суддів судової палати по адміністративним справам Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Земляної Г.В.

суддів Парінова А.Б., Петрика І.Й.

при секретарі Ломановій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києва апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу «Фірма «Проммонтаж»на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2010 року у справі за позовом Акціонерного товариства закритого типу фірма «Проммонтаж»до Державної податкової інспекції в м.Чернігові про визнання протиправним податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 товариство закритого типу «Фірма «Проммонтаж»(далі АТЗТ «Фірма «Проммонтаж») звернулося до суду з позовом та просить визнати недійсними наступні податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м.Чернігові (далі відповідач, ДПІ м.Чернігові): №/0 від 29.03.2007 р., №/0 від 05.03.2007 р., №2/1383 від 06.08.2007 р. та №358 від 08.11.2007 р.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2010 року у задоволені позову АТЗТ «Фірма «Проммонтаж»відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням представник АТЗТ «Фірма «Проммонтаж»подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.07.1998 року позивач утворив та зареєстрував Дільницю виробничо-технічного комплектування ЗАТ «Проммонтаж».

Юридичною адресою дільниці було вказано м. Чернігів, вул. Ушинського, 24. Вказана дільниця не є юридичною особою.

Згідно п. 3.4 Положення дільниця самостійно веде бухгалтерський облік та сплачує податки за місцем знаходження.

Податковим повідомленням-рішенням № 0/0 від 5.03.2007 року дільницю виробничо-технічного комплектування АТЗТ «Проммонтаж»було зобов'язано сплатити 4339 грн. 60 коп. заборгованості по податку на додану вартість.

Податковим повідомленням-рішенням № /0 від 29.03.2007 року дільницю виробничо-технічного комплектування АТЗТ «Проммонтаж»було зобов'язано сплатити 1959 грн. штрафних (фінансових) санкцій за платежем по податку на додану вартість.

На адресу дільниці виробничо-технічного комплектування АТЗТ «Проммонтаж»16.06.2007 року було направлено першу податкову вимогу № 1/1052 про сплату 6512 грн. 19 коп. з яких 6298 грн. 60 коп. боргу та 213 грн. 59 коп. пені, а 06.08.2007 р. було направлено другу вимогу № 2/1382 на ту ж суму.

У зв'язку з несплатою суми боргу та узгодженням боргу 08.11.2007 р. відповідачем було прийнято рішення № 358 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкових зобов'язань.

Всі ці рішення отримувались позивачем своєчасно і не оскаржувались ні в адміністративному ні у судовому порядку.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2008 року у справі за позовом Державної податкової інспекції в м. Чернігові до АТЗТ «Фірма «Проммонтаж»з відповідача було стягнуто 7599 грн. 19 коп. податкового боргу по ПДВ.

Підставою для стягнення послужили, в тому числі і податкові повідомленням-рішенням № 0/0 від 05.03.2007 р. та № /0 від 29.03.2007 р.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції зазначив, що відсутні правові підстави для визнання недійсними повідомлень-рішень № 0/0 від 5.03.2007 р. та № /0 від 29.03.2007 р.

Податкові вимоги № 1/1052 від 16.06.2007 р. та № 2/1382 від 06.08.2007 р., а також рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкових зобов'язань № 358 від 8.11.2007 р. є похідними від повідомлень-рішень № 0/0 від0 5.03.2007 р. та № /0 від 29.03.2007 р. і тому вони також не підлягають визнанню недійсними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 pоку, цей закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов»язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно пункту 1.1 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платниками податків є юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Відповідно до п.п. 17.1.7 та 17.1. ст.17 ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, на нього покладається обовязок сплатити штраф у розмірах, визначених цією ж статтею. Відповідно до абзацу 2 п.17.1 ст.17 штрафні санкції накладаються контролюючим органом, яким є ДПІ.

Згідно п. 1.3 Законом України №2181, податковий борг, це податкове зобовязання, самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована, на суму такого податкового зобовязання.

Позивач не своєчасно сплачує податки внаслідок чого утворився податковий борг.

Податковий борг з податку на додану вартість виник внаслідок несплати дільницею виробничної комплектації АТЗТ «Фірма «Проммонтаж»податкового зобовязання, (заборгованість по податку на додану вартість становила 7599,19 грн.) визначеного податковими рішеннями-повідомленнями № 0/0 від 14 травня 2008 року, № /0 від 29 березня 2007 року та № /0 від 05 березня 2007 року.

Дані обставини встановленні постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2008 року.

Вказане судове рішення залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2010 року, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Законом України №2181 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", передбачено порядок направлення платникам податків податкових вимог. Перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобовязання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обовязок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк. Друга податкова вимога надсилається не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податкові вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податкові заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У відповідності до п. 6.2.1 Законом України №2181, встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до п.п.6.2.5 п. 6.2 ст. 6 вказаного Закону, у разі коли сума податкового боргу, визначена у першій податковій вимозі, самостійно погашається платником податків до виставлення другої податкової вимоги, друга податкова вимога не надсилається.

Оскільки позивачем добровільно не було сплачено заборгованості з податку на додану вартість в сумі 4339,60 грн. та щтрафні санкції за платежем по податку на додану вартість в сумі 1959 грн., відповідачем було правомірно винесено першу податкову вимогу № 1/1052 та другу № 2/1382.

Крім того колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду, встановлений ст.99 КАС України.

Так відповідно до ст. 99 Кодексу адмінистративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду з річним пропуском такого звернення. Відповідно до положень ст. 100 КАС України пропущення строку є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки позивач звернувся до суду лише 22 лютого 2010 року, то його позовні вимоги про визнання недійсних податкових повідомленнь-рішеннь Державної податкової інспекції в м.Чернігові №/0 від 29.03.2007 р., №/0 від 05.03.2007 р., та податкових вимог №2/1383 від 06.08.2007 р. та №358 від 08.11.2007 р. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вище наведеного позовні вимоги АТЗП «Фірма «Проммонтаж»не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають змісту законодавства.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в звязку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу «Фірма «Проммонтаж»залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі, тобто з 20 грудня 2010 року шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: А.Б.Парінов

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлений 20 грудня 2010 року.