Справа № 826/9064/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 жовтня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/9064/15

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова С.І. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 44221 від 04.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом № 6 від 18.11.2014 року (згідно переліку);

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позову позивачем зазначається, що між позивачем та банком укладено договір банківського вкладу, відповідно до якого на депозит було внесено 190 000 грн. Надалі, як по суті зазначає позивач, відбулись події із введення тимчасової адміністрації та відкликання банківської ліцензії у банку, прийняття рішення про його ліквідацію. З листа Уповноваженої особи Фонду стало відомо, що договір є нікчемним та відповідно позивач позбавлений права на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Позивач вважає зазначене рішення незаконним та таким, що порушує презумпцію правомірності правочину та права позивача, як вкладника.

Відповідачі проти позову заперечують та просять відмовити у задоволенні позову. Зокрема, Фонд у запереченнях зазначив, що здійснює виплати на підставі затвердженого ним Загального реєстру вкладників, який у свою чергу складається на підставі Переліку вкладників, складеного Уповноваженою особою, або на підставі додатково наданої Уповноваженою особою Фонду інформації.

У свою чергу Уповноважена особа наполягає на нікчемності договору, оскільки правочин був вчинений з метою створення штучного обов'язку Фонду по відшкодуванню за рахунок держави коштів заявника, спрямований на заволодіння коштами держави. Уповноважена особа Фонду наполягає на тому, що позивач не має статусу вкладника, на кошти якого поширюються гарантії Фонду.

У той же час представники відповідачів в судове засідання не з'явилися та не надали доказів поважності причин неприбуття, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи, у зв'язку з чим у судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України ухвалено розглядати справу за відсутності представників відповідачів на підставі наданих ними письмових заперечень, матеріалів, а також доказів, наявних у справі.

Надалі, на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Український фінансовий світ» (м. Донецьк) (далі - Банк) та позивачем підписано договір № 44221 банківського вкладу (депозиту) «Планер» (далі - Договір).

Згідно із п. 1.1. Договору Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок кошти у розмірі 190 000 грн. у тимчасове користування на строк до 06.08.2014 р. та зобов'язується сплачувати проценти за його користування. Відповідно до п. 2.3.1. Договору протягом трьох днів вкладник вносить кошти готівкою або у безготівковій формі.

Згідно з п.1.2. Договору процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 19,75 % та складається з основної ставки за даною депозитною програмою, яка на дату договору становить 19,75 процентів річних.

Банк зобов'язується відкрити вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2

До матеріалів справи додана копія квитанції № TR.58531.1492.35 від 10.07.2014 р. згідно якої кошти у розмірі 190 000 грн. було зараховано на депозитний рахунок позивача НОМЕР_2.

15.08.2014 р. Фондом на своєму офіційному веб-сайті оприлюднено оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 № 491 про віднесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.2014 № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «УФС», згідно з яким з 15.08.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС», , МФО 377777, місцезнаходження: проспект Миру, 5б, м. Донецьк, 83050, Україна.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС» запроваджено строком на три місяці з 15.08.2014 по 15.11.2014.

Станом на 15.08.2014 р. Уповноваженою особою сформовано Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

11.09.2014 р. Фондом опубліковано оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.08.2014 прийнято рішення № 69 про запровадження з 15.08.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС» (, МФО 377777, місцезнаходження: проспект Миру, 5б, м. Донецьк, 83050, Україна).

13.11.2014 р. Фондом оприлюднено оголошення про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку ПАТ «КБ «УФС».

18.11.2014 р. Уповноваженою особою Фонду видано наказ № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», відповідно до якого визнано нікчемними договори, зазначені у додатку. Наказ прийнятий з посиланням на положення п. 6. ч. 2 ст. 37, ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі висновків комісії з визнання нікчемними правочинів, а також зважаючи на рішення Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 237/14 від 18.11.2014 р.). Додаток № 1 до цього протоколу є перелік правочинів, які визнані нікчемними. Серед вказаних договорів наявний вищезгаданий договір між позивачем та Банком. Згідно з наказом визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, що додається, до якого включено і договір вкладу, укладений між позивачем та Банком.

До наказу залучено виписку із протоколу засідання виконавчої дирекції Фонду від 18.11.2014 р. № 237/14 відповідно до якого виконавча дирекція Фонду вирішено погодити рішення Уповноваженої особи Фонду про тимчасове обмеження (блокування) виплат по деяким записам у базі даних про вкладників, що були внесені у період з 01.07.2014 р. по 16.07.2014 р., з метою недопущення можливого протиправного відшкодування виплат по зазначеним записам за рахунок коштів Фонду. У протоколі, між іншим, зазначається, що значене збільшення загальної гарантованої суми відбулося в період з 01.07.2014 р. по 16.07.2014 р., коли було укладено договори на відкриття майже 5,7 тис. рахунків на загальну суму 527 700 000 грн.

Під час перевірки було виявлено та зафіксовано, що кошти на депозитний рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок «розбивки» великого вкладу з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання ФГВФО на відшкодування грошових коштів за рахунок держави. Сума, що «внесена» позивачем та іншими вкладниками не перевищує гарантованої державою суми відшкодування фізичним особам відповідно до вимог вказаного Закону.

20.11.2014 Фондом затверджено Загальний реєстр вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Як встановлено під час розгляду справи, позивача не внесено до Загального реєстру вкладників.

20.11.2014 Фондом оприлюднено оголошення про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «КБ «УФС». Зазначено, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.11.2014 рішення № 119 про початок ліквідації ПАТ «КБ «УФС» Фонд з 21.11.2014 розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

19.12.2014 р. Уповноваженою особою Фонду на ім'я позивача сформовано повідомлення № 001/2743 «Про визнання правочинів нікчемними», в якому зазначено, що виконуючи обов'язки, покладені на Уповноважену особу ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» забезпечено проведення перевірки правочинів, вчинених банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. Надалі, з посиланням на положення ч. 1 ст. 215, ч. 1 та ч. 2 ст. 228 ЦК України, зазначено, що оскільки правочин був вчинений позивачем з метою штучного створення обов'язку Фонду, яке Фонд здійснюватиме за рахунок державних коштів, - такий правочин спрямований на заволодіння державними коштами, а відповідно, порушує публічний порядок. Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 38 вищезгаданого Закону, Уповноваженою особою повідомлено, що договір банківського вкладу між Банком та позивачем від 04.07.2014 р. № 44544, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, є нікчемним відповідно до вимог ст. 38 вищезгаданого Закону та ст. 228 ЦК України.

Між тим, 16.12.2014 р. за заявою Уповноваженої особи Фонду було внесено запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0017478, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та 15.12.2014 р. зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 1 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (№ 4452-VI від 23.02.2012, далі - Закон) цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( п.4 ч.1 ст. 2 Закону).

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (ч.1 ст.26 Закону).

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом (ч.1 ст.26 Закону).

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 Закону).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (ч.2 ст.27 Закону).

В той же час, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 N 14 затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення).

Це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду (п.1 Розділу 1 Положення).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку (пункт 3 розділу 3 Положення).

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (п.2. розділу 4 Положення).

Згідно пункту 1,2 розділу 5 Положення після одержання Загального Реєстру (Реєстру переказів) та коштів від Фонду банк-агент відповідно до умов договору, укладеного з Фондом, починає виплати гарантованих сум відшкодувань.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно:

- зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування;

- зміни розміру належних їм сум;

- зміни особи вкладника;

- змін реквізитів вкладників;

- змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників (п.6 Розділ 3 Положення).

Окрім того, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч.2 ст. 38 Закону).

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п.1. ч.4 ст. 38 Закону).

Аналіз вказаного дає підстави суду зазначити про таке.

Нікчемний правочин є таким в силу закону і жодного рішення (в тому числі і судового) для цього не вимагається. Разом з тим, Уповноважена особа ФГВФО в силу положень ст. 38 Закону лише повідомляє про нікчемність правочину і вживає дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відтак, оскаржуване рішення Уповноваженої особи ФГВФО відносно правовідносин сторін за Вкладом не спричиняє, само по собі, жодних юридичних наслідків, в тому числі і для позивача. А тому таке рішення не може, у зв'язку з цим, порушувати права та інтереси позивача. Оскільки права та інтереси позивача не порушуються, то в цій частині позову слід відмовити.

Щодо нікчемності правочину (Вкладу) суд зазначить таке.

У відповідності до положень ч.2, 3 ст. 215 ЦКУ недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1, 2 ст. 228 ЦКУ правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 надано роз'яснення щодо ст. 228 ЦКУ наступного змісту:

«Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).»

Відтак, укладення фізичною особою договору банківського вкладу з банком не є таким, що порушує публічний порядок. Обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи є кримінально караним діянням, і належним доказом такого факту є відповідне рішення суду, яким буде встановлено обставини, що свідчать про факт (и) незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи. При цьому, як зазначив вище ВСУ, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина,яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

В даному випадку Уповноваженою особою ФГВФО в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем порядку укладення Договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44221 з ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Уповноваженою особою ФГВФО не надано доказів, які б свідчили, що укладений позивачем правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Суд зазначає, що на момент розгляду даної адміністративної справи відповідачами не надано обвинувального вироку суду, в якому було б встановлено вину позивача або посадових осіб ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з приводу укладання Договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44221.

Відсутність вказаних обставин та наявність незакінченого судовим розглядом кримінального провадження, порушеного за наслідком заяви уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банку про вчинення кримінального правопорушення (шахрайства), дає підстави стверджувати про необґрунтованість доводів відповідача щодо нікчемності укладеного правочину позивача з банком.

Поряд з цим суд зазначає, що доводи відповідача, якими він обумовлює нікчемність правочину (обставини дроблення вкладу «великого вкладника», фактичної відсутності внесення готівкових коштів, обставин можливого підроблення первинних касових документів та ін.) можуть бути підставами для визнання договору банківського вкладу (депозиту) недійсним з відповідними наслідками, встановленими законом.

Натомість, як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, на вкладний рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» грошові кошти були зараховані до запровадження тимчасової адміністрації банку. Відповідачами не надано доказів того, що зазначені кошти фактично не вносились, або були внесені з порушенням існуючого законодавства, тощо.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відносно внесення коштів та вчинення операцій поза робочим часом фінансової установи, оскільки вказане спростовується квитанцією про внесення коштів від 10 липня 2014 року, долученої до позовної заяви з підписом касира та штемпелями банку. Час відображення операцій банком у власних внутрішніх документах (довідках, системах) є особистим питанням суб'єкта господарювання і не спростовує відомостей і змісту первинних банківських документів, наданих суду позивачем.

Відтак, суд дійшов висновку, що Уповноваженою особою ФГВФО не доведено наявність законних підстав для не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Враховуючи вищенаведене, а також перебування ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» на стадії ліквідації, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині, яка стосується уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банку відносно вчинення дій щодо подання додаткової інформації з підстав і мотивів, викладених судом вище згідно норм Закону і Положення, оскільки статус особи позивача-вкладника підтверджується договором банківського вкладу і касовим документом щодо розміщення депозиту.

У вимогах до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд відмовляє, оскільки жодних прав та інтересів відносно позивача таким суб'єктом не порушено, адже лише за наслідком вчинення дій саме Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію банку будуть вчинятися дії фондом. Відтак, в цій частині позов є передчасним і необґрунтованим.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк