Справа № 2а-15892/10/2670
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

09 листопада 2010 року № 2а-15892/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Генерального прокурора України
про зобов'язання прийняти рішення, передбачені кримінально-процесуальним законодавством України, -
ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010 року громадянин ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Генерального прокурора України, в якому просив:

- визнати порушення відповідачем норми статті 97 КПК України та зобовязати відповідача прийняти одно із передбачених статтею 97 КПК України процесуальних рішень;

- визнати наявність реальної загрози життю та здоровю позивача та зобовязати прийняти встановлені статтею 52-1 КПК України заходи безпеки відносно нього;

- звернутися до Президента України здійснити заходи, спрямовані на виконання Конституції України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому субєкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони субєкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.2 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Згідно зі частиною 1 статті 236 КПК України скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі подається вищестоящому прокуророві, який її розвязує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу.

При цьому скарги на акти та дії службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури в частині провадження у кримінальній справі розглядаються судом в порядку, визначеному нормами КПК України, тобто судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки процесуальна діяльність прокурора має свої особливості.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач оскаржує дії Генерального прокурора України при розгляді його заяви про злочин та просить зобовязати відповідача вчинити відповідні дії в порядку статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України, тобто діяльності, яка регламентована нормами Кримінально-процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 97 КПК України по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобовязані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень:

1) порушити кримінальну справу;

2) відмовити в порушенні кримінальної справи;

3) направити заяву або повідомлення за належністю.

Таким чином, повноваження прокурора при отриманні заяви про злочин регламентовані нормами КПК України, що виключає можливість розгляду поданого позивачем позову в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, предметом заявленого позову є втручання в дискреційні повноваження Президента України, які знаходяться поза межами адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Провадження у кримінальних справах як частина судочинства в Україні здійснюється виключно у порядку, який встановлюється законом. Таким систематизованим законом, що визначає права і обовязки учасників кримінально-процесуальних відносин і, таким чином, визначає порядок провадження у кримінальних справах, є Кримінально-процесуальний кодекс України.

Отже, зазначені вимоги позивача можуть бути вирішені в позасудовому та судовому провадженні в порядку кримінального судочинства.

Крім того, предметом заявленого позову є також вимога щодо звернення до Президента України з питання здійснення заходів, спрямованих на виконання Конституції України, тобто з питання реалізації Президентом України належних йому дискреційних повноважень.

У звязку з цим суд зазначає, що адміністративними судами України розглядаються та вирішуються правові спори, що виникають у сфері публічно-правових відносин за участю субєктів владних повноважень. Реалізація субєктами владних повноважень, у тому числі Президентом України, своїх дискреційних повноважень, що ґрунтуються на Конституції та законах України, при відсутності ознак публічно-правового спору знаходиться поза межами юрисдикції адміністративних судів, поза межами адміністративного судочинства України.

Таким чином, вимога позову ОСОБА_1 щодо звернення до Президента України з питання здійснення заходів, спрямованих на виконання Конституції України, також не може бути розглянута в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.160, ст.165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Генерального прокурора України про зобовязання прийняти рішення, передбачені кримінально-процесуальним законодавством України.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка його подали.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок