Справа № 804/3421/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. Справа № 804/3421/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватного акціонерного товариства "Нікопольский завод трубопровідної арматури" про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративнивого суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватного акціонерного товариства "Нікопольский завод трубопровідної арматури" (далі- ПАТ "Нікопольский завод трубопровідної арматури", третя особа) із позовними вимогами щодо:

визнання протиправними дії до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області у вигляді винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) за виконавчим листом №2а-6361/09/0470 від 20.08.2013р., виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Нікопольский завод трубопровідної арматури" на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області заборгованості в сумі 34 190, 21 грн.;

визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) за виконавчим листом №2а-6361/09/0470 від 20.08.2013р., виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Нікопольский завод трубопровідної арматури" на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області заборгованості в сумі 34 190, 21 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі.

Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області мотивовані протиправністю дій органу державної виконавчої служби. Так, на думку пенсійного органу, відповідач виніс оскаржувану постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження всупереч норм діючого законодавства, в т.ч. Закону України «Про виконавче провадження», чим порушив права позивача як сторони виконавчого провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, зважаючи на правомірність дій органу державної виконавчої служби та оскаржуваної постанови. Письмових заперечень представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області до суду не надав.

Представник ПАТ "Нікопольский завод трубопровідної арматури" у судове засідання не зявився. Клопотань, письмових заперечень, інших пояснень від третьої особи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області направило до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області виконавчий лист №2а-6361/09/0470 від 20.08.2013р., виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з ПАТ "Нікопольский завод трубопровідної арматури" на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області заборгованості в сумі 34 190, 21 грн.

09.02.2015р. віповідач направив до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області постанову ВП №46315659 від 05.02.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) за виконавчим листом №2а-6361/09/0470.

У тексті вказаної постанови старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 зазначив, що згідно ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи. Сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Таким чином, державний виконавець в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що виконавчий документ подано не за підвідомчістю, рекомендував звернутись до територіального відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, у звязку з чим відповідач відмовив у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання, виконавчого листа № 2а-6361/09/0470, посилаючись на п.4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

16.02.2015р. дана постанова надійшла на адресу Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області.

Не погодившись із діями та зазначеним рішенням органу державної виконавчої служби, Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області звернулось до суду із даним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (далі - Закон № 606) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 606).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" - завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст.6 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із приписами ч. 1 статті 17 Закону №606 - примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Однією із підстав для відкриття виконавчого провадження згідно вимог ст. 19 Закону № 606), зокрема, є заява стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно вимогами ст. 25 Закону № 606 - державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону №606, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону № 606 постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Так, відмова у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) в оскаржуваній постанові мотивована пунктом 4 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до пунктів 1.2., 1.3 вказаної Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802 - примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. Органами державної виконавчої служби є:

- Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень;

-Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції ( територіальні органи ДВС).

Відповідно до положень ч.2 ст. 21 Закону України №606, на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими:

1) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Кожна із зазначених у пунктах 1 та 2 умов є самостійною та достатньою для визначення підсудності виконавчих проваджень.

Зі змісту виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2013 року №2а-6361/09/0470 вбачається, що боржником є ПАТ «Нікопольський завод трубопровідної арматури» та сума стягнення за вказаним виконавчим листом не перевищує трьох мільйонів гривень.

Стаття 20 Закону № 606 визначає місце виконання рішення, відповідно до якої - виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Судом встановлено та підтверджено доказами, наявними у справі, що ПАТ «Нікопольський завод трубопровідної арматури» зареєстровано за адресою: 53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Електрометалургів, 300.

Тобто, боржник перебуває у підвідомчості територіального відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 26 Закону України №606-XIV, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України - учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність прийняття старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 05.02.2015р. в межах виконавчого провадження ВП №46315659 за виконавчим листом №2а-6361/09/0470 від 20.08.2013р.

З огляду на викладене, позов Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватного акціонерного товариства "Нікопольский завод трубопровідної арматури" про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30 березня 2015 року

Суддя ОСОБА_1