Справа № 804/2924/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 р. Справа № 804/2924/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі :
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекскаватормаш» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремекскаватормаш» звернулося до суду з адміністративним позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнень просить: - визнати протиправними дії Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області по визнанню в Акті документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ремекскаватормаш» №939/22.02/307354753 від 15.10.2014р. фінансово-господарських операцій фіктивними, а правочинів - нікчемними; - визнати протиправними дії Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, щодо виключення (корегування) на підставі Акта документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ремекскаватормаш» від 15.10.2014р. №939/22.02/30735475 з системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ в розрізі контрагентів та інших електронних баз Державної Фіскальної служби України, сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ. які визначені ТОВ «Ремекскаватормаш» у податкових деклараціях за період з 01.06.2014 року по 31.07.2014 року; - зобов'язати Криворізьку південну ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ в розрізі контрагентів та інших електронних баз Державної Фіскальної служби України суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ «Ремекскаватормаш» у податкових деклараціях за період з 01.06.2014 року по 31.07.2014 року.
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що перевіряючими під час проведення перевірки, не надано належної оцінки наявним первинним документам, господарські операції, що підтверджують подальшу реалізацію придбаних у ТОВ «Пріоритет-ВЛ», ТОВ «БК «Прайм», ТОВ «Піраміда-Сіріус» товарів та послуг до ПАТ «ПІВДГЗК», ПАТ «ЦГЗК», ПАТ «ПІВНГЗК», ТОВ «Сінтез Ресурс» підтверджені належним чином складеними бухгалтерськими та іншими документами. На підставі Акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ремекскаватормаш» від 15.10.2014р. №939/22.02/30735475, відповідачем до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», були внесені коригування (знято податковий кредит та податкові зобов'язання з ПДВ). Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними та такими, що порушують права позивача посилаючись на те, що податковий орган може вносити зміни до електронних баз даних лише на підставі самостійно складеної та поданої платником податків податкової звітності або на підставі податкового повідомлення-рішення. В даному випадку, податкові повідомлення-рішення на підставі вказаного вище акту перевірки відповідачем не виносились.
Від представника відповідача надійшло заперечення в яких він посилається на те, що у позивача відсутні правові підстави для задоволення позову та зазначає, що Акт документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ремекскаватормаш» від 15.10.2014р. №939/22.02/30735475 не є підставою для здійснення будь-яких коригувань в деклараціях платника податків з податку на додану вартість, оскільки може засвідчувати лише факт неможливості проведення відповідної зустрічної звірки позивача, а внесення або зміна інформації у базах інформаційних систем, які використовуються базами ДПС не зумовлюють для платника податків будь-яких юридичних наслідків та позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення відповідачем на підставі вказаного вище акту коригувань чи нарахувань податкових зобов'язань в деклараціях платника податків з ПДВ або в обліковій картці платника податків. При цьому, дані податкової звітності платника податків залишаються в обсягах, самостійно визначених платником податків. Отже, дані дії податкового органу, по суті, є лише збиранням податкової інформації, що фіксується в акті.
Представник позивача надав суду письмове клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, згідно письмових заперечень просив розглянути справу без участі представника.
Ухвалою суду від 20.05.2015р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що з 02.10.2014р. по 08.10.2014р. на підставі наказу №888 від 01.10.2014 року, керуючись п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, на виконання вимог п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.78.1 ст.78, ст.81, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Ремекскаватормаш» з питань достовірності формування податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ПФ «Каскад ТСВ» за червень-липень 2014р., ТОВ «Пріоритет-ВЛ» за червень 2014р., ТОВ «БК «Прайм» за червень-липень 2014р., ТОВ «Піраміда-Сіріус» за липень 2014р. та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізація товарів (робіт, послуг) придбаних у ПФ «Каскад ТСВ» за червень-липень 2014, ТОВ «Пріоритет-ВЛ» за червень 2014р., ТОВ «БК «Прайм» за червень-липень 2014р., ТОВ «Піраміда-Сіріус» за липень 2014р., за результатами якої складено Акт №939/22.02/30735475 від 15.10.2014р.
Згідно висновків вказаного Акту встановлено:
2) п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України - завищення суми податкових зобов'язань за: - червень на 464541,31грн. по контрагентам-покупцям ПАТ «ПІВДГЗК», ПАТ «ЦГЗК», ПАТ «ПІВНГЗК», ТОВ «Сінтез Ресурс»; - липень 2014р. на 233664,44грн. по контрагентам-покупцям ТОВ «Сінтез Ресурс», ПАТ «ПІВНГЗК».
При отриманні матеріалів, які не підтверджують дані обліку суб'єкта господарювання, який перевіряється, керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення документальної невиїзної або позапланової виїзної перевірки відповідно до ст.78, ст.79 Податкового кодексу України.
Позивач звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із скаргою №01/858 від 05.11.2014р. на висновки Акту №939/22.02/30735475 від 15.10.2014р., за результатами розгляду якою, листом №975/10/04-36-22-01-18 від 05.12.2014р. повідомлено позивача, що акт перевірки, складений Криворізькою південною ОДПІ не може бути оскаржений платником податків в порядку, встановленому Податковим кодексом України для оскарження рішень контролюючих органів.
Також, позивачем звернувся із скаргою №01/1055 від 25.12.2014р. до ДФС України, за результатами розгляду якої, Листом №1621/6/99-99-22-02-01-15 від 28.01.2015р. повідомлено позивача, що акт перевірки, складений Криворізькою південною ОДПІ не може бути оскаржено платником податків у порядку, встановленому Кодексом для оскарження рішень контролюючих органів.
Згідно вказаного Акту, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Ремекскаватормаш» придбало послуги по ремонту та технічному обслуговуванню обладнання, а також комплектуючі технологічного обладнання у ТОВ «БК «Прайм», ТОВ «Пріоритет-ВЛ», ПФ «Каскад ТСВ» та ТОВ «Піраміда Сіріус» за період червень-липень 2014 на загальну суму ПДВ 604978,67 грн.
У ПФ «Каскад ТСВ», ТОВ «Пріоритет-ВЛ», ТОВ «БК «Прайм», ТОВ «Піраміда Сіріус» відсутні достатні трудові та виробничі ресурси для виконання робіт та послуг, передбачених договорами, укладеними з ТОВ «Ремекскаватормаш». ТОВ «БК «Прайм» та ТОВ «Піраміда - Сіріус» відсутні за юридичною адресою, про що державним податковим органом складено відповідні акти.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України (надалі -ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Ст.78 Податкового кодексу України регламентує порядок проведення документальних позапланових перевірок п.78.1 якої передбачено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: п.п.78.1.1 за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Аналогічні норми містить п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України яким передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Пунктом 86.1 ст.86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Приймаючи рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, згідно матеріалів справи встановлено, що відповідачем з 02.10.2014р. по 08.10.2014р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Ремекскаватормаш» з питань достовірності формування податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ПФ «Каскад ТСВ» за червень-липень 2014р., ТОВ «Пріоритет-ВЛ» за червень 2014р., ТОВ «БК «Прайм» за червень-липень 2014р., ТОВ «Піраміда-Сіріус» за липень 2014р. та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізація товарів (робіт, послуг) придбаних у ПФ «Каскад ТСВ» за червень-липень 2014, ТОВ «Пріоритет-ВЛ» за червень 2014р., ТОВ «БК «Прайм» за червень-липень 2014р., ТОВ «Піраміда-Сіріус» за липень 2014р., за результатами якої складено Акт №939/22.02/30735475 від 15.10.2014р, будь-яких податкових-повідомлень рішень відповідачем за наслідками проведеної перевірки контролюючим органом не приймалось.
Суд звертає увагу, що вказані твердження позивача щодо неправомірних висновків Акту перевірки є неприйнятними з огляду на те, що такий Акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для суб'єкта господарювання. Оцінка Акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки (звірки), може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого Акта.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року в справі №21-237а13, що прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.
В спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для платника податків є рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.
В даному випадку, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки.
Враховуючи викладене, суд не вбачає доцільним досліджувати зміст викладених в Акті перевірки порушень, та надавати їм належну оцінку.
Крім того, навіть при наявності порушень податковим органом процедурних питань при проведенні перевірки, останні не можуть слугувати підставами для визнання неправомірними дій відповідача щодо можливого проведення коригування податкової звітності підприємства, яке є предметом дослідження в рамках заявлених позовних вимог.
Водночас, оцінку процедурним порушенням, які вчинені контролюючим органом при призначення та/або проведенні перевірки, суд може надати під час розгляду питання щодо правомірності податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом за результатами відповідної перевірки.
Вказана правова позиція узгоджується з Ухвалою Вищого адміністративного суду від 25 березня 2015 р. № К/800/7132/13 (справа №2а/0470/8608/12).
Суд також зазначає, що дії податкового органу по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ремекскаватормаш», за результатами якої складено Акт перевірки є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі ці дії не тягнуть для особи будь-яких правових наслідків.
Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного права позивача, то у разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу, вимога про визнання протиправними дій відповідача, в тому числі і по складанню акту, не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про скасування рішення контролюючого органу, яким визначено суму податкових зобов'язань чи штрафних (фінансових) санкцій.
Таким чином, суд звертає увагу, що акт перевірки та викладені в ньому висновки чи дії відповідача в процесі його складання не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для суб'єкта господарювання певні правові наслідки. Акт є виключно формою фіксації податкової інформації про виявлені податковим органом факти та обставини і не містить в собі будь-яких владних приписів і вимог, а тому не підпадає під ознаки рішення (акта індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень у розумінні доктрини Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.09.2013 року по справі № 21-237а13, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Щодо позовних вимог про виключення (коригування) в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ в розрізі контрагентів та інших електронних баз ДФС України та відновлення в них сум податкового кредиту та податкових зобов'язань, суд зазначає наступне.
Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".
Згідно п. 2.1 наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 р.
Наказом ДПС України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".
Суд вважає за необхідне наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.
Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
У пп. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".
Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.
Конституційний Суд України визначив поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам (Рішення Конституційного Суду України "У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)" від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004).
Разом з тим, згідно з п. 66.1 ст. 66 Податкового кодексу України підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є: інформація органів державної реєстрації; інформація банків та інших фінансових установ про відкриття (закриття) рахунків платників податків; документально підтверджена інформація, що надається платниками податків; інформація суб'єктів інформаційного обміну, уповноважених вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; рішення суду, що набрало законної сили; дані перевірок платників податків.
Експлуатація ІС "Податковий блок" здійснюється відповідно до Тимчасового регламенту, затвердженого наказом ДПС України від 24.12.2012 року №1197, який встановлює порядок дій структурних підрозділів територіальних органів Міндоходів з використання системи при виконанні функціональних обов'язків. ІС "Податковий блок" містить декілька підсистем - автоматизованих інформаційних систем (АІС), серед яких: "Реєстрація платників податків", "Обробка податкової звітності та платежів", "Облік платежів", "Податковий аудит", а також "Скарга" та "Суди". Інформація з вказаних підсистем в автоматичному режимі відображається в аналітичній системі - ризикоорієнтованій системі адміністрування податків - "Аналітична система", за допомогою якої можна лише переглянути результати співставлення та відпрацювання схемного кредиту.
Працівники територіальних органів Міндоходів за спеціальною процедурою отримують права доступу користувача до компонентів системи (ролі) та інформаційних ресурсів відповідно до повноважень кожного окремого працівника. При цьому, Тимчасовим регламентом для кожної підсистеми визначено конкретні процедури, які можуть виконуватись, терміни та періодичність їх виконання, а також підрозділи на конкретному рівні (районний, центральний) щодо кожної окремої процедури, які відповідальні за внесення, актуалізацію та обробку даних в ІС "Податковий блок".
Отже, в ІС "Податковий блок" спеціально уповноваженими відповідальними особами територіальних органів Міндоходів щодо кожного окремого платника податків вносяться об'єктивні дані - податкова інформація: відомості щодо реєстрації платника податків, відомості щодо перебування його на обліку, дані податкової звітності платника податків (задекларовані), дані щодо фактичної сплати податків, результати податкового контролю та інша податкова інформація.
Інформація з ІС "Податковий блок" використовується територіальними органами Міндоходів в тому числі під час проведення перевірок та звірок.
Такі дані (інформація) містяться в інформаційних базах в обсягах, що самостійно відображені платниками податків в податковій звітності. Поряд з цим в інформаційних базах міститься інформація контролюючих органів щодо результатів податкового контролю даних податкової звітності платника податків. При цьому, дані податкової звітності платника податків є даними платника податків, а результати податкового контролю - є даними контролюючого органу.
Таким чином, під поняттям "коригування" розуміється "зміна" або "виправлення". Відображення в інформаційних базах результатів податкового контролю щодо платника податків не є зміною податкової звітності, а є лише відомостями щодо фактів, які об'єктивно мали місце - проведення перевірки, її результати. При цьому, дані податкової звітності платника податків залишаються в обсягах, самостійно визначених платником податків.
Сторонами по справі підтверджено, що податкове повідомлення-рішення за наслідками проведеної перевірки не приймалося.
За змістом п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Положення п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України визначає, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу.
У відповідності до п. 71.1 ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.
Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.
В даному випадку безпосереднє викладення відповідачем суб'єктивного оціночного судження, щодо наявності з боку платника порушень податкового та іншого законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисті в судовому порядку. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Дії відповідача щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення перевірки позивача є лише службовою діяльністю працівників податкової інспекції на виконання своїх службових обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження господарських операцій.
Зазначені дії самі по собі не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для позивача обов'язкових юридичних наслідків.
Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів здійснення коригування податкової звітності.
Натомість, відповідач вказав, що внаслідок проведеної перевірки сума ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету не змінилася, а отже коригування показників суми податку не відбувалась. Жодних змін до облікової картки платника не вносилося, на підтвердження чого надав роздруківку з автоматизованої бази даних.
У розумінні ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України до суду має право звертатися особа, права, інтереси якої порушені, проте позивачем жодним чином не доведено суду які саме його права та охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вчинення відповідачем оскаржуваних дій, а судом не встановлено порушення таких прав.
Таким чином, позивачем не доведено його порушеного права, а саме наявності відповідної інформації в обумовленому програмному продукті податкового органу, яка б створювала, змінювала та припиняла юридичні права та обов'язки платника податку, тобто породжувала правові наслідки. Отже, дані дії податкового органу, по суті, є лише збиранням податкової інформації, які не обумовлюють зміни майнового стану платника податків.
Отже, у суду відсутні підстави вважати протиправними дії податкового органу щодо внесення коригувань до автоматизованих інформаційних систем, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено факту коригування показників підприємства. Відповідно позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Метою дотримання принципу пропорційності є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи, зокрема вказаний принцип передбачає, що здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідало б цілям, яких заплановано досягти.
На необхідності дотримання принципу пропорційності при прийнятті рішень органами державної влади наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справах "Йорданова та інші проти Болгарії" та "Ліндхайм та інші проти Норвегії".
Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем належним чином доведено правомірність своїх дій за результатами проведеної перевірки.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові.
Також суд звертає увагу на ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Враховуючи вищевказані положення норм процесуального та матеріального права, докази наявні в матеріалах справи, обґрунтування позову в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а в задоволенні поданого адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекскаватормаш» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова