Справа № 2а-2309/11/1221
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Колядов В. Ю.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2011 року справа №2а-2309/11/1221

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Геращенка І.В.

суддів Арабей Т.Г. , Губської Л.В.

за відсутності представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу Перевальського районного суду Луганської області

від 05.05.2011 року

на постанову Перевальського районного суду Луганської області

від 05.05.2011 року

у справі № 2а-2309/11/1221

за позовом ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області

про визнання дій неправомірними і зобовязання провести перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Перевальського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області про зобовязання перерахувати та виплатити пенсію, збільшену у 2,5 рази з 22.05.2008 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Перевальського районного суду Луганської області від 05.05.2011 року у справі № 2а-2309/11/1221 (суддя Колядкова В.Ю.) позовна заява в частині зобовязання перерахувати та виплатити пенсію, збільшену у 2,5 рази з 22.05.2008 року по 28.02.2011 року залишена без розгляду на підставі ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Перевальського районного суду Луганської області від 05.05.2011 року у справі № 2а-2309/11/1221 у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Позивачем подані апеляційні скарги на ухвалу та постанову суду, в яких просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі

Апеляційна скарга стосовно ухвали обґрунтована невірним застосуванням норм процесуального права.

Наголошує на тому, що відповідно до ч.2 ст.87 Закону України Про пенсійне забезпечення суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Апеляційна скарга стосовно постанови обґрунтована невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що нормами статті 268 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Заявник скарги вважає, що при виконанні постанови Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2008 року відповідач не виконав вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року № 1293, не збільшивши її у 2,5 рази, з урахуванням положень ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Сторони, які брали участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про участь у розгляді справи не заявлялось, у звязку з чим, колегія суддів розглядає апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила.

Позивач - учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, визнаний інвалідом ІІ групи з 18.10.2004 року, перебуває на обліку як пенсіонер в ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області .

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2008 року та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2008 року було визнано факт невірного нарахування його пенсійного забезпечення і зобов'язано зробити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % пенсії за віком з 22 травня 2008 року.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується тільки на порушення норм процесуального права.

Як вважає заявник апеляційної скарги, що строк позовної давності не пропущено.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як на час подання цього позову, так і на момент прийняття судом оскаржуваної ухвали відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячно пенсії.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

В матеріалах справи відсутні докази пропуску строку звернення до суду з поважних причин.

Норми статті 268 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, на погляд колегії, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки пенсія, яка призначена за ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не повязана з відшкодуванням шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Крім того, до спірних правовідносин не повинна застосовуватися ч. 1 ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08.02.1995 № 39/95-ВР, за якою право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності, оскільки, згідно ст. 90 цього Закону всі вимоги Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності.

ОСОБА_4 набрав чинності 21.03.1995 року, тоді як аварія на ЧАЕС мала місце 26.04.1986 року.

Оскільки позивачем пропущений строк, встановлений для звернення до адміністративного суду з позовними заявами про захист порушеного права, встановлений зазначеною нормою процесуального Закону без поважних причин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про залишення такої позовної заяви без розгляду, але з помилковим застосуванням місячного строку звернення до суду, тоді, як ч. 2 ст. 99 КАС України встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам ІІ групи 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як віднесеного до категорії 1. Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 спеціального Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає ОСОБА_4 України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній справі колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Право вибору пенсійних виплат передбачено ст. 10 Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і означає, що особі яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один із видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріями громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи збільшити розмір пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у 3,5 раза пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей, у 2,5 раза - пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках, громадянам, евакуйованим у 1986 році із зони відчуження, та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей.

Збільшення розміру пенсії здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством. Установлено, що мінімальний розмір пенсії, передбачений частиною четвертою статті 54 Закону, не може бути нижчим: для інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 540 гривень, II групи - 500 гривень, III групи - 467 гривень; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 440 гривень, II групи - 400 гривень, III групи - 370 гривень. Розмір пенсії громадянам, які подають заяву щодо її призначення відповідно до статті 54 Закону, визначається з урахуванням цієї постанови.

Колегія суддів зазначає, що розрахунок пенсії, наданий позивачем, із застосуванням постанови КМ України «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 грудня 2005 року № 1293 є безпідставним, оскільки вказаним нормативним актом передбачено збільшення пенсії, призначеної з дотриманням постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду прийнята при вірному застосуванні норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 2, ст. 99, ст. 100, ст.160, ст. 167, ст. 195, ст. 197, п. 3 ст. 198, ст. 200, ч. 1 ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу та постанову Перевальського районного суду Луганської області від 05.05.2011 року у справі № 2а-2309/11/1221 - залишити без задоволення.

Ухвалу Перевальського районного суду Луганської області від 05.05.2011 року та постанову Перевальського районного суду Луганської області від 05.05.2011 року у справі № 2а-2309/11/1221 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області про визнання дій неправомірними і зобовязання провести перерахунок пенсії залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_5