Справа № 806/2895/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/1401/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року у справі №806/2895/14 за позовом управління Пенсійоного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Грунти Полісся" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року управління Пенсійоного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області звернулось до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Грунти Полісся", в якому просило стягнути з відповідача 869,17 грн. заборгованості із відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за грудень 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача виникла заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України у зв'язку з несвоєчасністю відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій на пільгових умовах, кошти у добровільному порядку до Пенсійного фонду в установлений строк не надійшли.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що наявні підстави для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій, встановлено, що приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Грунти Полісся" зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області, як платник збору на обов'язкове державне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області був направлений відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до якого за грудень 2013 року підлягає відшкодуванню сума 869,17 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Грунти Полісся" не є правонаступником сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Купищенське".

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Як вбачається із оскаржуваних судових рішень, суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Грунти Полісся" не є правонаступником сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Купищенське" у зв'язку із тим, що зазначений факт встановлений постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 р., яка набрала законної сили. Зазначеним рішенням задоволені возовні вимоги приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Грунти Полісся" та визнане протиправним і скасоване повідомлення управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області № 289 від 08.10.2013 року. Також, встановлено, що пенсіонер ОСОБА_1 працювала на СТОВ "Купищенське", де отримала пільговий стаж роботи, на підставі якого призначена пенсія згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". ПОСП "Грунти Полісся" не є правонаступником СТОВ "Купищенське", а тому ПОСП "Грунти Полісся" не має обов'язку відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1

Колегія суддів дійшла думки, що зазначений висновок судів не ґрунтується на дійсних обставинах справи, з огляду на наступне.

Згідно п.4.4. статуту ПОСП "Грунти Полісся", який зареєстрований 27.12.2006 року за №1000217 державним реєстратором Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області Яновичем І.О. ПОСП "Грунти Полісся" є правонаступником сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Купищенське" с. Купище, Коростенського району , Житомирської області.

Крім того, відповідно до реєстраційної картки на проведення державної реєстрації змін до установчих документів, вбачається, що здійснено зміну найменування юридичної особи з СТОВ "Купищанське" на ПОСП "Грунти Полісся".

Також, у матеріалах справи наявна копія довідки №28, з пенсійної справи ОСОБА_1, від 16.11.2009 року, яка видана правлінням ПОСП "Грунти Полісся", в якій вказано, що за рішенням засновників згідно статуту СТОВ "Купищанське" перейменовано на ПОСП "Грунти Полісся".

Вказані обставини дають підстави дійти думки, що висновки судів попередніх інстанцій, що ПОСП "Грунти Полісся" не є правонаступником СТОВ "Купищанське", є помилковими.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 п.2 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997, № 400/97-ВР(далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Відповідно абз.4 п.1 ст.2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 % від об'єкта оподаткування. визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно п.6.1 Постанови Пенсійного фонду України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" за №21-1 від 19.12.2003 року(далі - Інструкція №21-1) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У п. 6.4. Інструкції №21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.8. Інструкції №21-1 передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

У відповідності до п.6.9. Інструкції №21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

При цьому, ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що ПОСП "Грунти Полісся" є правонаступником СТОВ "Купищанське" та з огляду на наявність встановленого законом обов'язку відповідача відшкодувати управлінню ПФУ витрати на виплату та доставку пенсій, які згідно з розрахунком, складеним останнім відповідно до Інструкції, призначені працівнику товариства, правонаступником якого є відповідач, відповідно до пунктів "б" - "з" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин, але невірно застосували норми матеріального права до їх вирішення, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг дають підстави для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні рішень порушені норми матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Враховуючи наведене постанова суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року у справі №806/2895/14 скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

Позов управління Пенсійоного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області задовольнити.

Стягнути з приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Грунти Полісся" 869,17 грн. заборгованості із відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за грудень 2013 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: