Справа № 343/2001/15-а
Суддя: Керніцький І. І.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/2001/15-а
Провадження №: 2-а/0343/212/15
ПОСТАНОВА
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Долинської РДА про визнання дій відповідача неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд постановити рішення, яким: визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення щодо відмови у наданні їй статусу члена сім`ї загиблого відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати управління праці та соціального захисту населення надати їй, ОСОБА_1 , статус члена сім`ї загиблого відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 16.10.1997 року. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через життєві обставини, за їхньої спільної помилки, 15.06.2004 року на підставі рішення суду шлюб між ними був розірваний. Та вже на початку 2005 року, усвідомлюючи, що сім`я це найголовніше, вони обрали пріоритет сімейного виховання дітей та продовжили проживати разом однією сім`єю в с. Княжолука Долинського району. Всі ці роки вони вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет, витрати, взаємні права та обов`язки, разом виховували своїх дітей, разом купували майно для спільного користування, приймали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, взаємно допомагали та підтримували один одного. Всі ці факти були встановлені та досліджені в судовому засіданні при розгляді цивільної справи № 343/868/15-ц за її позовом до управління праці та соціального захисту населення Долинської РДА про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки. На підставі розгляду вказаної справи суд виніс рішення від 15.05.2015 року, яким встановив факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про надання їй статусу члена сім`ї загиблого, проте отримала відповідь № Д-156 від 03.09.2015 року, якою їй було відмовлено у наданні цього статусу, так як шлюб між нею та покійним ОСОБА_2 офіційно був розірваний, а встановлений рішенням Долинського районного суду факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, на думку відповідача, не є підставою для виникнення у нас прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України. Сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Аналізуючи положення даної статті можна дійти висновку, що подружжям є лише особи, які перебувають у шлюбі. Однак особи, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, за змістом СК вважаються сім`єю.

Також звертає увагу суду, що у їхньому конкретному випадку і під час перебування у зареєстрованому шлюбі, і після його розірвання щоденне життя для них не змінилося, вони і надалі разом проживали, вели спільний побут, господарство, мали спільний бюджет, заробляли та витрачали наші кошти, вели спільне господарство, виховували спільних дітей. Тобто єдиною відмінністю є те, що шлюб не був зареєстрований в органах РАЦСу. Ні я, ні мій покійний чоловік вдруге не одружувалися.

Таким чином вважаю, що, оскільки вона перебувала у фактичному шлюбі з ОСОБА_2 , спільно проживала з ним однією сім`єю чоловіка та жінки, що уже встановлено рішенням Долинського районного суду від 15.05.2015 року та не потребує доказування, тому належить до сім`ї загиблого та має право на відповідний статус.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на вище викладені обставини, просила позов задоволити.

Представник відповідача позову не визнала, подала суду письмове заперечення в якому зазначила, що сам факт встановлення судом проживання позивача та загиблого військовослужбовця не може вважатися підставою для надання їй відповідного статусу з урахуванням вимог ст.. 21 Сімейного кодексу України. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, відповідно до ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Княжолуцької сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, серія НОМЕР_1 від 09.02.2015 року.
Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , серія НОМЕР_2 від 06.08.2013 року та серії НОМЕР_3 від 10.03.2003 року в графі батько вказано ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .
Згідно повідомлення т.в.о. командира війської частини пп НОМЕР_4 від 02.02.2015 р. № 160, снайпер взводу снайперів військової частини польова пошта НОМЕР_4 рядовий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призваний на військову службу по мобілізації 19 березня 2014 року, під час виконання бойового завдання, вірний військовій присязі, загинув в бою 01 лютого 2015 року.
Довідка про причини смерті № 326 від 06.02.2015 року вказує на те, що померлий ОСОБА_2 . Вік померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Причина смерті: вибухова травма внаслідок військових дій в зоні АТО.
З лікарського свідоцтва про смерть № 326 від 06.02.2015 року вбачається, що померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 . Місце смерті: держава Україна, область Донецька, населений пункт ОСОБА_5 , смерть настала в зоні АТО. Хвороба, що призвела до смерті: а) грубе порушення анатомічної цілісності голови; б) відкрита черепно-мозкова травма; в) вибухова травма; г) ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків.
Позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про надання їй статусу члена сім`ї загиблого, проте отримала відповідь № Д-156 від 03.09.2015 року, якою їй було відмовлено у наданні цього статусу, так як шлюб між нею та покійним ОСОБА_2 офіційно був розірваний, а встановлений рішенням Долинського районного суду факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, на думку відповідача, не є підставою для виникнення у нас прав та обов`язків подружжя.
В ході розгляду даної справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 16.10.1997 року. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 15.06.2004 року на підставі рішення суду шлюб між ними був розірваний. Та вже на початку 2005 року, вони обрали пріоритет сімейного виховання дітей та продовжили проживати разом однією сім`єю в с. Княжолука Долинського району. Всі ці роки вони вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет, витрати, взаємні права та обов`язки, разом виховували своїх дітей, разом купували майно для спільного користування, приймали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, взаємно допомагали та підтримували один одного.
Відповідно до рішення Долинського районного суду від 15.05.2015 року в справі № 343/868/15-ц було встановлено факт проживання однією сім?єю чоловіка та жінки (дружини) позивача ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Відсутність чіткого визначення кола осіб, які є членами сім`ї була причиною розгляду даного питання Конституційним Судом України, який 03 червня 1999 року рішенням № 5рп/99 дав визначення категорії «член сім`ї військовослужбовця».
Відповідно до п. 1 рішення Конституційного Суду України під членом сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони за змістом пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої та п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; веденням з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім`ї, які мають право на названі пільги.
Членами сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).
Враховуючи те, що позивач перебувала з загиблим військовослужбовцем в фактичних шлюбних відносинах, вела з ним спільне господарство, разом проживали та виховували дітей та була пов?язана спільним побутом, суд вважає безпідставою відмову відповідача в наданні їй статусу члена сім?ї загиблого військовослужбовця, відповідно до ст.. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Визнаючи дії відповідача в частині безпідставної відмови позивачу в наданні їй статусу члена сім?ї загиблого військовослужбовця, відповідно до ст.. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд вважає, що з цих підстав та наведених вище обставин, позовна вимога щодо зобов?язання відповідача надати позивачу статус члена сім?ї загиблого військовослужбовця, відповідно до ст.. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, ст.ст. 1, 3, ч.2 ст.6, ст.8, ч.2 ст.19, ст.ст. 22, 46, 64, 92 Конституції України, ст.ст. 3, 21 СК України, ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5рп/99, ст.ст. 2, 4, 17-18, 20, 71, 72, 94, 104-106 КАС України,-
ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Долинської РДА про визнання дій відповідача неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії задовлити.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з часу її проголошення через Долинський районний суд. Особи, які приймали участь в справі, однак не були присутні під час проголошеня постанови суду можуть оскаржити її в такому ж порядку та в такі ж строки з часу отримання копії постанови.
Суддя
«Повний текст постанови суду виготовлено 09.10.2015 року. Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи № 343/2001/15 р.»
Суддя