Справа № 496/4739/14-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 р. Справа № 496/4739/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Груца Є.Є.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління ПФУ в Біляївському районі Одеської області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо перерахунку його пенсії на підставі акту перевірки від 23.05.2014 року №163 та архівної довідки КЗ «Трудовий архів Біляївського району» від 27.05.2014 року №128, на підставі яких встановлено переплату пенсії в сумі - 12 577, 36 грн.;

- зобов'язати Управління ПФУ в Біляївському районі скасувати розпорядження про перерахунок пенсії та рішення від 20.06.2014 року №364 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру, які проведені на підставі акту перевірки від 23.05.2014 року №163 та архівної довідки від 27.05.2014 року №128;

- зобов'язати Управління ПФУ в Біляївському районі відновити виплату пенсії у розмірах встановлених до 30.05.2014 року.

24.11.2014 року на адресу суду 1-ї інстанції надійшла заява ОСОБА_1, в якій останній змінив свої позовні вимоги та просив зобов'язати відповідача провести повторну перевірку достовірності видачі довідок про заробітну плату від 18.05.2007 року №232, довідка-розшифровка заробітної плати за 1989 рік від 18.05.2007 року №233 та довідка-розшифровка заробітної плати за 1991 рік від 18.05.2007 року №239 у новому складі перевірників та за участю фахівців ПП «Промінь». На підставі нового акту перевірки привести пенсійну справу у відповідність з строків, застосованих в розпорядженні від 30.05.2014 року, фактично відмовившись від іншої частини позову.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано відповідача провести повторну перевірку достовірності видачі довідок про заробітну плату від 18.05.2007 року №232, довідки-розшифровки заробітної плати за 1989 рік від 18.05.2007 року №233 та довідки-розшифровки заробітної плати за 1991 рік від 18.05.2007 року №239 у новому складі перевірників та за участю фахівців ПП «Промінь». На підставі нового акту перевірки привести пенсійну справу у відповідність з строків, застосованих в розпорядженні від 30.05.2014 року. В іншій частині адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, начальник Управління ПФУ в Біляївському районі 17.12.2014 року подала апеляційну скаргу (на 1 арк.), в якій, фактично погодившись з проведенням повторної перевірки, одночасно зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального і матеріального права, просила скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2014 року та прийняти нову постанову.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг пенсійного віку (60 років) і набув право на призначення йому пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

19.06.2007 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до УПФУ про призначення йому пенсії, маючи на момент звернення стаж роботи - 41 рік 11 місяців 19 днів.

Заява позивача про призначення пенсії з усіма необхідними документами: паспорт, військовий квиток, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, диплом, трудова книжка, довідка про заробітну плату за період з 01.01.1972 року по 31.12.1976 року від 07.03.2007 року №59, видана «Державним архівом Мартукського району» Актюбінської області республіки Казахстан, довідка ПП «Промінь» про заробітну плату за період з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року від 18.05.2007 року №232, довідка-розшифровка заробітної плати за 1989 рік від 18.05.2007 року №233 та довідка-розшифровка заробітної плати за 1991 рік від 18.05.2007 року №239 були передані до Управління ПФУ у Біляївському районі посадовою особою Дністровського управління водного господарства, де позивач працював на той час.

20.06.2007 року позивачу було призначено пенсію за віком з урахуванням вимог щодо стажу та заробітку, т.б. жодних зауважень щодо наданих документів на той момент не було.

24.06.2009 року, 06.06.2011 року та 08.07.2013 року ОСОБА_1, відпрацювавши встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», звертався за перерахунками пенсій, які були йому проведені з урахуванням наявного на момент звернення стажу та заробітної плати, і знову ж таки жодних зауважень щодо достовірності тих чи інших документів йому не надходило.

20.06.2014 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про прийняте рішення №364, яким з нього було утримано надмірно виплачена пенсія у розмірі 12577,36 грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог і відповідно, з часткової неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обгрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено з матеріалів справи та спірного рішення Управління ПФУ у Біляївському районі №364 від 20.06.2014р., відповідачем майже ніж через 7 років було прийнято рішення про перевірку достовірності наданих документів про заробітну плату для обчислення пенсії, які було передано на зберігання до комунального закладу «Трудовий архів Біляївського району».

Так, згідно акту перевірки від 23.05.2014 року №163, перевіряючими було встановлено розбіжності в довідці від 18.05.2007 року №232. Під час проведення перевірки спеціалістом управління було витребувано архівну довідку про заробітну плату у відповідності до даних занесених в акт перевірки, яка була надана 27.05.2014 року вих.№128.

Після ознайомлення з актом перевірки та співставленням даних довідок про заробітну плату, виданих ПП «Промінь» та КЗ «Трудовий архів Біляївського району» було встановлено суттєві розбіжності, крім того, відомості про заробітну плату, зазначені в акті перевірки та в довідці про заробітну плату видані архівною установою, не відповідають даним журналів нарахування заробітної плати, які передані підприємством на зберігання в архів.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем було зазначено, що при частковій перевірці відомостей, спеціалістом УПФУ з невідомих причин не було враховано всі суми нарахованої заробітної плати. Так, за 1989р. та 1991р. позивачу не враховано доплати, які виплачувались йому в кінці року по результатах роботи за рік і які зазначені в довідках від 18.05.2007 року №233, №239, надані відповідно до вимог Постанови КМУ №306 від 20.04.2005 року «Про реалізацію абз.2 п.2 ст.41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою, в свою чергу, затверджено «Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати, з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць».

Оскільки, як видно з матеріалів справи, позивач працював в 1989р. та 1991р. на умовах бригадного підряду в орендній ланці, про що свідчить витяг з наказу по радгоспу «Червоний промінь» про переведення його на посаду тракториста з 01.01.1989 року з оплатою праці згідно договору, то, відповідно, йому в цей період нараховувалась заробітна плата за результатами роботи в кінці року у вигляді премій (доплат).

Таким чином, колегія суддів, уважно дослідивши матеріали справи, з урахуванням часткового погодження відповідача з винесеною судом 1-ї інстанції постановою, приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про необхідність проведення повторної перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату та приведення пенсійної справи позивача у відповідність.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко