Справа № 810/1837/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1837/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, за апеляційною скаргою Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2014 року № , від 29.12.2014 року № , вимогу про сплату боргу від 29.12.2014 року № Ф-2У та рішення про застосування штрафних санкцій від 29.12.2014 року № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В засідання з'явився представник апелянта, який наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги та скасуванні оскаржуваного рішення.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з'явився, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що валові витрати, позивачем сформовано відповідно до вимог чинного законодавства України, тому підстави для висновку, щодо не підтвердження витрат відсутні, так само як і щодо заниження позивачем чистого доходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, зареєстрований як фізична особа - підприємець, виконавчим комітетом Бориспільської міської ради 26.08.2005 року отримав свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_1, є платником податку на додану вартість та як платник податків перебуває на обліку в Бориспільській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області. Одним із основних видів господарської діяльності позивача за КВЕД є (49.41 - діяльність автомобільного вантажного транспорту), а саме: надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт».

На підставі ст. 20, 77 та 88 ПК України, відповідно до наказу Бориспільської ОДПІ від 22.08.2014 року № 560 та направлень на перевірку від 22.08.2014 року № 374, 375 та плану - графіка проведення планових документальних перевірок суб'єктів господарювання, посадовими особами податкового органу було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 роки.

За результатом вказаної перевірки складено акт від 18.11.2014 року № 17-НОМЕР_2.

У висновках зазначеного акта встановлені порушення:

- п. 176.1-а, в ст. 176, п. 177.2 та п.177. 5 ст. 177 ПК України, - подано декларації про майновий стан і доходи за 2012 та 2013 роки з недостовірними даними. Донараховано ПДФО від ПД на загальну суму 71 744,70 грн., а саме: за 2012 рік - 11 126,86 грн. та за 2013 рік - 60 617,81 грн.;

- п.п. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI - не в повній мірі нараховано платником податків єдиний внесок за 2012 та 2013 роки, в зв'язку з невірно визначеною базою оподаткування. Донараховано єдиний соціальний внесок в сумі 94692,27 грн., а саме: за 2012 рік - 22 081,92 грн. та за рік - 72 610,35 грн.;

- п.п. 164.2.17-г п. 164.2 ст. 164 ПК України, - порушення встановлено по 10 особових рахунках, донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 12 739,52 грн.;

- п.п. 168.1.1, 168.1.2 та 168.1.5 п.168 ст. 168 ПК України, несвоєчасно перераховано до бюджету податок за перевіряємий період в сумі 2 675,60 грн., донараховано пеню в розмірі 1,11 грн.;

- п. 119.2 ст. 119 ПК України, - не подано податковий розрахунок ф. № 1- ДФ за 1-3 квартали 2012 року;

- п. 44.1 та п. 44.3 ст. 44, п. 176.1-а ст. 176, п. 177.10 ст. 177 ПК України - не ведения обліку доходів та витрат за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 роки, не забезпечення зберігання документів пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та /або податкових зобов'язань на підставі первинних документів, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням, сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством та не ведення обліку доходів і витрат.

Не погодившись з даними висновками Акта перевірки позивачем було подано заперечення до Бориспільської ОДПІ.

Відповідач розглянувши заперечення позивача, направив на адресу позивача лист № 7644/10/17-3 від 26.12.2014 року про надання відповіді на заперечення до акта планової документальної виїзної перевірки, яким вирішив внести зміни до висновку акта перевірки від 18.11.2014 року № 541/17-НОМЕР_2, та викласти в наступній редакції:

пункт 1: Донараховано ПДФО від ПД на загальну суму 61 643,09 грн., а саме: за 2012 рік - 10 489, грн.. та за 2013 рік - 51 153,71 грн.;

пункт 2: Донараховано єдиний соціальний внесок в сумі 93 391,01 грн., а саме: за 2012 рік - 20 780,66 грн. та за 2013 рік - 72 610,35 грн.;

пункт 5 (стосується порушення п. 119.2 ст. 119 ПК України - не подано податковий розрахунок ф. № 1- ДФ за 1-3 квартали 2012 року) - скасувати.

Вимогу про сплату боргу єдиного соціального внеску від 18.11.2014 року № Ф-36У відкликати.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 29.12.2014 року:

№ яким збільшено суму податкових зобов'язань за платежем: податок на доходи від ПД, за основним платежем («+» - збільшення, «-» - зменшення) у розмірі 61 643,09 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 30 821,55 грн.;

№ яким збільшено суму податкових зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб від заробітної плати, за основним платежем («+» - збільшення, «-» - зменшення) у розмірі 12 739,52 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 6369,76 грн., пеня 1.11.

Крім того, на підставі складеного акта перевірки та прийнятих податкових повідомлень - рішень податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.12.2014 року № Ф-2У, відповідно до якої відповідачу визначена заборгованість зі сплати єдиного внеску, на загальнообов'язкове державне страхування в сумі: 93 391,01 грн. та рішення № від 29.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 5708,59 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, подав до Головного управління ДФС у Київській області скаргу № 777/14/10-36 від 06.02.2015 року на податкові повідомлення-рішення, вимогу від 29.12.2014 року № Ф-2У та рішення № від 29.12.2014 року про застосування штрафних санкцій.

За результатами розгляду скарги, Головним управлінням ДФС у Київській області прийняті рішення про результати розгляду скарги № 419/14/10-36-10-01-04 та № 420/14/10-36-10-01-04 та від 04.03.2015 року, якими залишило без змін податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій від 04.03.2015 року № і вимогу про сплату боргу від 29.12.2014 року № Ф-2У, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з висновками відповідача та прийнятими ним рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Податковим кодексом України встановлено, що контролюючі органи (до яких відносяться державні податкові інспекції) мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20).

Податкові перевірки є заходом податкового контролю, у відповідності до глави 5 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Згідно із Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 яким Затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, що Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772, цей Порядок розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) та Закону України «Про державну податкову службу в Україні» для застосування посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - юридичними особами (резидентами і нерезидентами) та їх відокремленими підрозділами (далі - платники податків).

Результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, в акті перевірки в цілому не викладено чітко зміст порушень з посиланням на конкретні пункти статей законодавчих актів, що підтверджують факт порушення, не зазначений період (місяць, квартал), фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, а ті статті на які посилається відповідач є загальними і визначають обов'язки платника податків, а не встановлюють порушення, які нібито допустив позивач.

Також в акті перевірки відсутні посилання на записи у податковому та бухгалтерському обліку позивача, не наведено регістрів бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані із обчисленням і сплатою податків.

Крім того, в додатках до акта перевірки, а саме «Розрахунок витрат за 2013 рік» також не зазначено, які саме платіжні документи, і за який період відсутні у позивача на підтвердження понесення валових витрат, а у таблиці наведено лише схематично назва витрат, зокрема: «паливно мастильні матеріали», «добові», «транспортні послуги», «оренда приміщень», та сума відхилення: «- 225000,42», «- 63191,17», «-59439,80», «-7241,19» за відсутності будь-якого обґрунтування.

Аналогічно викладені таблиці щодо завищення витрат по відрядженнях за кордон за відсутності конкретизації, яким чином та на підставі яких документів розраховане таке завищення.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, в акті перевірки на сторінці 23 в пункті 2.5.2.11 «Правильність відшкодування норм витрат на відрядження за межі України» зазначено, що порушень не встановлено.

Водночас, в додатках до акта перевірки наведені інші дані, які не відображені в акті.

Стосовно правового регулювання формування витрат та відображення доходу в податковому обліку, колегія суддів вважає за необхідне зазначти наступне.

Відповідно до п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням п. 138.2, 138.11 цієї статті, п. 140.2 - 140.5 ст. 140, ст. 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до п.п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 цього Кодексу; суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому ст. 159 цього Кодексу; суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; інші витрати, передбачені цим розділом.

Крім того, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не включаються до складу витрат.

Статтею 177 ПК України визначено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.3 ст. 177 ПК України встановлено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.п. 140.1.7. п. 140.1 ст. 140 ПК України витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці першому цього підпункту витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Не дозволяється включати до складу витрат на харчування вартість алкогольних напоїв і тютюнових виробів, суми «чайових», за винятком випадків, коли суми таких «чайових» включаються до рахунку згідно із законами країни перебування, а також плату за видовищні заходи.

До складу витрат на відрядження відносяться також витрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Кабінетом Міністрів України окремо визначаються граничні норми добових для відрядження членів екіпажів суден/інших транспортних засобів або суми, що спрямовуються на харчування таких членів екіпажів замість добових, якщо такі судна (інші транспортні засоби):

провадять комерційну, промислову, науково-пошукову чи риболовецьку діяльність за межами територіальних вод України;

виконують міжнародні рейси для провадження навігаційної діяльності чи перевезення пасажирів або вантажів за плату за межами повітряного або митного кордону України;

використовуються для проведення аварійно-рятувальних та пошуково-рятувальних робіт за межами митного кордону або територіальних вод України.

Суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, визначаються Кабінетом Міністрів України. Сума добових для таких категорій фізичних осіб не може перевищувати суму, встановлену абзацом четвертим цього підпункту.

Сума добових визначається в разі відрядження:

у межах України та країн, в'їзд громадян України на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами;

до країн, в'їзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відмітками уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в закордонному паспорті або документі, що його замінює.

За відсутності зазначених відповідних підтвердних документів, наказу або відміток уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в паспорті або документі, що його замінює сума добових не включається до складу витрат платника податку.

Будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Якщо згідно із законами країни відрядження або країн, територією яких здійснюється транзитний рух до країни відрядження, обов'язково необхідно здійснити страхування життя або здоров'я відрядженої особи чи її цивільної відповідальності (у разі використання транспортних засобів), то витрати на таке страхування включаються до складу витрат платника податку, що відряджає таку особу.

За запитом представника контролюючого органу платник податку забезпечує за власний рахунок переклад підтвердних документів, виданих іноземною мовою.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З наданих позивачем документів вбачається, що у період перевірки між позивачем та ТОВ ТТК «Печерська Алея», ТОВ «Транслойд», МП «Ренаско», ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12, ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_15, ФОП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17 та іншими, були укладені договори про надання транспортних послуг на перевезення вантажів у міжнародному сполученні та по території України.

На підтвердження даних фактів представник позивача надав копії заявок, акти здачі - прийняття робіт та виставлені рахунки-фактури за надані послуги, копії авансових звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, копії митних квитанцій, фіскальні чеки на придбання дизельного палива. В заявках вказано транспортний засіб та особа, яка здійснює перевезення. Також були надані міжнародні товарно-транспортні накладні (СМR) із відмітками з датами про перетин кордону.

В той же час, між позивачем та ТОВ «Е 100 Україна», ПП «Контраст» були укладені договори по постачанню дизельного палива.

Також позивачем були укладені договори з ТОВ «Кий Авто Холдинг» та ФОП ОСОБА_19 на постачання запасних частин для транспортних засобів.

Договори оренди офісу та на технічне обслуговування транспортних засобів позивача були укладені з ВАТ «Атасс-Бориспіль» та ФОП ОСОБА_20

У перевіряє мий період у ФОП ОСОБА_2 знаходились у власності такі транспортні засоби:

- Автомобіль DAIMLER - CRYSLER, фургон - С, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_4;

- Автомобіль MAN - 8.163, бортовий - С, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_5;

- Автомобіль MERCEDES - BENZ, вантажний бортовий тентовий, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_6;

- Автомобіль OPEL - MOVANO, вантажний малотоннажний фургон, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_7;

- Автомобіль VOLKSWAGEN - CADDY, вантажний малотоннажний фургон, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_8;

- Автомобіль MERCEDES - BENZ, вантажний фургон, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_9;

- Автомобіль MERCEDES - BENZ, вантажний фургон, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_10;

- Автомобіль MERCEDES - BENZ, вантажний фургон, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3, був придбаний у 2013 році;

- Автомобіль MAN - 8.160, фургон - С, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_11;

Дана обставина не заперечується в акті перевірки відповідачем та підтверджується Листом Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням в м. Борисполі та Бориспільському районі від 05.09.2014 року вхідний № 4992/10/17-3 - про наявність транспортних засобів.

Також з пояснень позивача та наданих ним документів вбачається, що ОСОБА_2 використовував і орендовані транспортні засоби, а саме:

- Автомобіль MERCEDES - BENZ, малотоннажний фургон, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_12;

- Автомобіль MERCEDES - BENZ, вантажний фургон, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_13;

- Автомобіль OPEL, вантажний малотоннажний фургон, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_14;

- Автомобіль RENAULT TRAFIK, вантажний малотоннажний фургон, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_15;

- Автомобіль RENAULT, вантажний малотоннажний фургон, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_16;

- Томобіль IVECO, вантажний малотоннажний фургон, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_17;

- Автомобіль RENAULT, вантажний малотоннажний фургон, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_18.

На підтвердження факту оплати отриманих та наданих послуг позивачем надані копії банківських виписок.

З огляду на вищевикладені обставини та враховуючи наявність всіх первинних бухгалтерських документів, оформлених у відповідності до вимог чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що валові витрати, позивачем сформовано відповідно до вимог чинного законодавства України, тому підстави для висновку, щодо не підтвердження витрат відсутні, так само як і щодо заниження позивачем чистого доходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, обов'язку доказування правомірності спірних рішень не виконано та не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем валових витрат та як результат, заниження чистого доходу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення від 29.12.2014 року № , від 29.12.2014 року № є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим, оскільки, податковим органом донарахований єдиний соціальний внесок та штрафні (фінансові) санкції саме у зв'язку із нарахуванням податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб відповідно до податкових повідомлень-рішень від 29.12.2014 року №, від 29.12.2014 року № , скасування вказаних податкових повідомлень-рішень є підставою для визнання протиправними і скасування вимоги від 29.12.2014 року № Ф-2У та рішення № від 29.12.2014 року про застосування штрафних санкцій.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно задоволення позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.