Справа № 808/4323/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 808/4323/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.,

при секретарі судового засідання Горбовій І.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Петрушенко Л.Л.

від відповідача: Терехової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці Державної фіскальної служби

про скасування рішення та картки відмови

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна", звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості за резервним методом № 112030000/2015/000018/1 від 03.02.2015 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через кордон України № 112030000/2015/00024 від 03.02.2015 за ВМД № 112030000/2015/001559.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

Між позивачем та фірмою "INTERCOMMODITIES SA", Парадізо-Лугано, Швейцарія, укладено контракт №13120156 від 09.09.2012 (далі - контракт) на поставку феррованадій на умовах DAP Запоріжжя, відповідно до правил Інкотермс 2010.

Для здійснення митного оформлення товару 02.02.2015 позивачем до Запорізької митниці подано митну декларацію №112030000/2015/001559, відповідно до якої була заявлена митна вартість товару за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- Зовнішньоекономічний договір №13120156 від 09.02.2012;

- Додаток до договору №1 специфікація №433 від 21.01.2015;

- Додаток б/н від 09.02.2012;

- Додаткова угода б/н від 03.08.2012, додаткова угода б/н від 20.11.2012, додаткова угода б/н від 14.12.2012, додаткова угода б/н від 04.12.2013, додаткова угода б/н від 17.09.2014;

- Рахунок - фактура (інвойс) №МО-15-003 від 21.01.2015;

- Пакувальний лист від 21.01.2015;

- CMR №150068 від 22.01.2015;

- Сертифікат якості і кількості СоА № 475 від 26.11.2014.

Однак митницею було витребувано додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається зі зворотнього боку ДМВ, митний орган витребував додаткові документи у зв'язку з тим, що: 1) в інвойсі від 21.01.2015 р. № МО-15-003 йде посилання на референцію 0537/21.01.15 - на момент митного оформлення вказаний документ відсутній; 2) відповідно до наданих інвойсу від 21.01.15 № МО-15-003, специфікації від 21.01.15 № 433 оцінювані товари ввозились на умовах поставки DAP Запоріжжя. За сканованим оригіналом СМR від 22/01/15 № 150068 гр.4 відвантаження з Rotterdam Netherlands, у зв'язку з чим виникають сумніви щодо невключення витрат (витрати на зберігання вказаних товарів на митній території ЄС); 3) числові значення складових митної вартості товару «оксид молібдену», на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, зазначені в специфікації від 21.01.2015 № 433, не підтверджені документально; 4) в надісланій сканованій копії специфікації від 21.01.2015 № 433 недоброякісні відбитки печаток покупця та продавця.

03.02.2015 ПАТ «Дніпроспецсталь» на зворотньому боці ДМВ - 1 надало пояснення з приводу витребуваних документів і надало додатково договір з третіми особами № 01-2012-ІС/АВВ від 05.01.2012, специфікацію № 84 від 21.01.2015, № 77-1 від 02.10.2014 та пролонгацію договору від 30.12.2014, рахунок № 0537/21.01.15 від 21.01.2015, копію митної декларації № МRN 15NL3АВ3 від країни відправлення, реліз, справку про формування ціни № 006/2015 від 27.01.2015, справку про транспортні витрати № 008/2015 від 27.01.2015 р., оборотно-сальдову відомість № 007/2015 від 27.01.2015, Металл Платс, рахунок перевізника № А від 27.01.2015. Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору не надавали, оскільки такі не залучались. Виписка з бухгалтерської документації у розумінні ч.3 ст.53 МКУ має підтверджувати митну вартість та повинна бути в наявності. На момент декларування така документація відсутня, оскільки немає правових стосунків з виробником товару, будь-яка інша бухгалтерська документація є обліковою та використовується виключно для здійснення обліку ТМЦ та не відноситься до документів, на підставі яких провадяться розрахунки та обчислюється митна вартість.

03.02.2015 митним органом було прийнято рішення № 112030000/2015/000018/1 про коригування митної вартості товару та визначення його за шостим методом та картку відмови у митному оформленні товару № 112030000/2015/00024 за поданою ВМД.

В зазначеній картці відмови як причину у відмові в митному оформленні вказано те, що митним органом винесене відповідне рішення про коригування митної вартості товару, що вимагає внесення змін до ВМД, шляхом подання нової ВМД за митною вартістю згідно Рішення про визначення митної вартості № 112030000/2015/000018/1 від 03.02.2015.

03.02.2015 позивач подав митному органу нову митну декларацію № 12030000/2015/001605, яку прийнято до митного оформлення.

Платежі за ВМД № 112030000/2015/001605 склали 129 916,15 грн. ввізного мита.

Таким чином, за декларацією № 112030000/2015/001605 в результаті застосування митним органом шостого методу визначення митної вартості товару переплата ввізного мита склала 50 665,77 грн.

Позивач, не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації та рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі "Оцінка товарів для митних цілей", згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в поданих документах. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові письмові пояснення з приводу розбіжностей в наданих документах, а також додатково договір з третіми особами № 01-2012-ІС/АВВ від 05.01.2012, специфікацію № 84 від 21.01.2015, № 77-1 від 02.10.2014 та пролонгацію договору від 30.12.2014, рахунок № 0537/21.01.15 від 21.01.2015, копію митної декларації № МRN 15NL3АВ3 від країни відправлення, реліз, справку про формування ціни № 006/2015 від 27.01.2015, справку про транспортні витрати № 008/2015 від 27.01.2015 р., оборотно-сальдову відомість № 007/2015 від 27.01.2015, Металл Платс, рахунок перевізника № А від 27.01.2015.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані на запит позивачем додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

Згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, які не підтверджують заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару, з огляду на наступне.

Щодо виявленої розбіжності: "в інвойсі від 21.01.2015 р. № МО-15-003 йде посилання на референцію 0537/21.01.15 - на момент митного оформлення вказаний документ відсутній ", суд зазначає наступне.

З пояснень представника позивача встановлено та підтверджено матеріалами справи, що референція це є рахунок від третіх осіб, який було надано додатково.

Щодо встановлених розбіжностей "відповідно до наданих інвойсу від 21.01.15 № МО-15-003, специфікації від 21.01.15 № 433 оцінювані товари ввозились на умовах поставки DAP Запоріжжя. За сканованим оригіналом СМR від 22/01/15 № 150068 гр.4 відвантаження з Rotterdam Netherlands, у зв'язку з чим виникають сумніви щодо невключення витрат (витрати на зберігання вказаних товарів на митній території ЄС)", суд зазначає, що згідно умов поставки DАР товар може бути відвантажений з будь-якого місця розташування і усі витрати включено в ціну.

Стосовно встановлених розбіжностей "числові значення складових митної вартості товару «оксид молібдену», на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, зазначені в специфікації від 21.01.2015 № 433, не підтверджені документально", суд зазначає, що з пояснень представника позивача встановлено, що немає підстав вважати числові значення складових митної вартості товару «оксид молібдену» невірними, оскільки позивачем надано всі необхідні документи.

Щодо встановлених розбіжностей " в надісланій сканованій копії специфікації від 21.01.2015 № 433 недоброякісні відбитки печаток покупця та продавця ", суд зазначає, що більш якісна копія специфікації була надана.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: "вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці Міндоходів інформація щодо раніше визначених митних вартостей за другорядними методами на рівні 20,1146 долари США за 1 кг товару (МД №112030000/2014/21185 від 26.11.2014, №112030000/2014/22391 від 16.12.2014)".

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за методом №1 надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митних декларацій, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості за резервним методом № 112030000/2015/000018/1 від 03.02.2015 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через кордон України № 112030000/2015/00024 від 03.02.2015 за ВМД № 112030000/2015/001559.

3. Стягнути з Запорізької митниці Державної фіскальної служби на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.. А.М. Кузьміна» () суму судового збору в розмірі 182 (сто вісімдесят дві)8 грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака