Справа № 13008/11/2070
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2011 р. Справа№2а-13008/11/2070 Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

при секретарі судового засідання Король Д.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківагроснаб" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 22.07.2011 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений адміністративний позов, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі посилаючись на те, що встановлені актом перевірки порушення не відповідають вимогам законодавства з питань оподаткування, а тому й винесені за даним актом податкові повідомлення - рішення є незаконними.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на те, що TOB фірмою "Харківагроснаб" до складу податкового кредиту за квітень 2011 року віднесено податкові накладні отримані від TOB "Фінвестбуд", тоді як згідно листа ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова № 1568/7/23-108 від 11.03.2011 року TOB "Фінвестбуд у періоді 01.01.2008р. по 31.12.2010р. сформувало податкові зобов'язання без надання підтверджуючих документів щодо виникнення податкових зобов'язань в т.ч.: головні книги, журнали-ордери та картки рахунків № № 311 "Поточні рахунки у національній валюті", 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", 70 "Доходи від реалізації", 641 Розрахунки по податкам", 643 "Податкові зобов'язання", 681 "Розрахунки по авансам отриманим", податкових накладних, реєстрів виданих податкових накладних, видаткові накладні, тощо. Внаслідок чого операції TOB "Фінвестбуд" та контрагентів-покупців не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів. Тобто усі операції купівлі-продажу за ТОВ "Фінвестбуд" не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже - є нікчемними по ланцюгу до "вигодонабувача". Наявність у позивача податкових накладних отриманих від TOB «Фінвестбуд»є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, проте не вичерпною. Право на податковий кредит та бюджетне відшкодування ПДВ, на думку відповідача, у TOB фірми "Харківагроснаб" не виникає, оскільки перевіркою TOB „Фінвестбуд" встановлено, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій. Таким чином, в порушенням вимог п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту податкові накладні, отримані від TOB "Фінвестбуд" на суму 483103,00 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківагроснаб" пройшов визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації та набув статус суб'єкта господарювання юридичної особи, про що йому видане відповідне свідоцтво серії А 00 № 501457 та взятий на податковий облік до ДПІ у Ленінському районі м. Харкова 16.01.1999 року за № 3533.

15.07.2011 року фахівцями Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Харківагроснаб»() з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2011 року по взаємовідносинах з ТОВ «Фінвестбуд».

За результатами перевірки складено акт від 15.07.2011 року № 1341/07-004/25190036, яким зафіксовані порушення положень п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в частині безпідставного віднесення до складу податкового кредиту податкових накладних, отриманих від TOB "Фінвестбуд" на суму 483103,80 грн. У зв'язку з чим, у відповідності п. 200.1 п. 200.3 п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, TOB фірмі "Харківагроснаб'' зменшено заявлену суму бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року на суму 298212,00 грн., зменшено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 52,00 грн., та донараховано суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за квітень 2011 року на суму 184840,00 грн.

Порушення встановлені під час проведення перевірки, стали підставою для прийняття оскаржувальних податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 22.07.2011 року.

Перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Із пояснень представників відповідача в судовому засіданні встановлено, що на підставі листа ДПІ Комінтернівському районі м. Харкова від 11.03.2011 року № 1568/7/23-108, яким на адресу відповідача направлено акт перевірки TOB «Фінвестбуд», встановлено відсутність поставки товарів між позивачем та TOB «Фінвестбуд», вказана угода укладена без мети настання реальних наслідків, тобто вказаний договір відповідно до приписів п.1,2 ст.215, п.1, 5 ст.203, ст.,216 Цивільного кодексу України визнано нікчемним та таким, що не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

З цього приводу суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, недійсним згідно приписів аб. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України визначається правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно із ч. 1 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Суд зазначає, що підставою недійсності правочину, згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, згідно із якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Факт здійснення господарської операції підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які повинні містити відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та мають бути оформлені відповідно до вимог визначених ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Судом встановлено, що основними видами діяльності позивача згідно видів діяльності за КВЕД є: 51.90.0 - інші види оптової торгівлі, 45.25.1 - інші спеціалізовані будівельні роботи, 45.11.0- розбирання та знесення будівель; 51.19.0- посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту; 15.61.0 - виробництво продуктів борошномельно-крупяної промисловості; 60.24.0 - діяльність автомобільного вантажного транспорту (довідки статистки АА № 317866).

На виконання господарської діяльності між позивачем та TOB «Фінвестбуд»укладено договори поставки від 17.03.2011 року № 17/03-11, від 08.12.2010 року № 08/12-10, від 18.02.2011 року №18/02-11, від 11.02.2011 року № 11/02-11(а.с.59-60, 69-70, 72-73,97-98,108-109).

На виконання вказаних договорів TOB «Фінвестбуд»виписані податкові накладні від 17.03.2011 року № 7801 (а.с.61), від 08.12.2010 року № 8500 (а.с.75), від 08.12.2010 року № 7100 (а.с.76), від 18.02.2011 року № 7702 (а.с.99), від 18.02.2011 року № 7001 (а.с.100), від 11.02.2011 року № 5001 (а.с.111), від 11.02.2011 року № 6801(а.с.112), від 08.12.2010 року № 5002 (а.с.169), від 08.12.2010 року № 2403 (а.с.170), від 08.12.2010 року № 1500 (а.с.171), від 28.12.2010 року № 48603 а.с.172), від 15.12.2010 року № 47302 (а.с.173), від 18.02.2011 року № 5605 (а.с.184).

Дослідивши вказані податкові накладні суд встановив, що вони відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженому наказом ДПА України від 30 травня 1997 року №165 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037, тобто у суду відсутні підстави вважати зазначені податкові документи недійсними.

Суд погоджується з висновком відповідача стосовно того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість та відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Враховуючи викладене вище відповідно до приписів ч.ч. 4-5 ст. 11 КАС України суд з власної ініціативи витребував у позивача первинні бухгалтерські документи на підтвердження обставин придбання товарів за договорами із зазначеними вище контрагентами, сплати їх вартості тощо.

Так із досліджених в судовому засіданні копій платіжних доручень, проведених банком, видаткових накладних, копії яких наявні у матеріалах справи, вбачається, що позивачем по справі сплачено вартість придбаних товарів відповідно до вищезазначених договорів із специфікацією та суму ПДВ на придбані товари у їх вартості.

Крім того, реальність виконання угод на поставку товару, укладених позивачем з ТОВ "Фінвестбуд", також підтверджується товарно-транспортними накладними та подорожніми листами, які містяться в матеріалах справи.

Факт подальшого використання товару позивачем у його господарській діяльності підтверджується контрактами укладеними між позивачем та ТОВ "Степногордський горно- хімічний комбінат", ВАТ "Горно - Збагачувальний Комбінат" Адрасмон", випискою з банку на підтвердження оплати за поставлений товар, товарно-транспортними накладними, копії яких наявні в матеріалах справи та вантажно - митними деклараціями форми МД-2, якими підтверджується факт перетину митного кордону України товару придбаного у ТОВ "Фінвестбуд".

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що угоди, укладені між позивачем та TOB «Фінвестбуд»мали реальний характер, а висновки податкової інспекції про нікчемність договорів є помилковими.

Приписами ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Не дозволяється включати до податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). Крім цього згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або відображення його у податковій звітності це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит, якщо останній має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Суд також звертає увагу на те, що податковим законодавством, не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по товарах, послугах отриманих від продавця, окрім випадку, коли такий продавець був позбавлений статусу платника податку на додану вартість.

Інших доказів на підтвердження наявності факту обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по товарах, послугах отриманих від продавця на момент укладення договорів та видачі податкових накладних відповідачем в силу положень ст.71 КАС України суду не надано та судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківагроснаб" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківагроснаб" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 22.07.2011 року.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Чудних

Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2011 року.