Справа № 826/6543/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6543/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства «Агроспецсервіс» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2015 у справі за адміністративним позовом державного підприємства «Агроспецсервіс» до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство фінансів України про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

ДП «Агроспецсервіс» звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.11.2012 №707 Про прийняття майна на баланс державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2015 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 244 522, виданого виконкомом Житомирської міської ради від 01.11.2005 на підставі рішення № 729 від 27.10.2005 Житомирської міської ради, цілісний майновий комплекс загальною площею 5428,4 кв.м, розташований за адресою м. Житомир, вул. Коростишівська, 56, який складається з будівель: адміністративна будівля літера «Б» площею 1774,6 кв. м, станція технічного обслуговування літера «В» площею 1894,3 кв. м, прохідна літера «Г» площею 125,4 кв. м, котельня літера «Д» площею 376,8 кв. м, приміщення для охорони машин літера «З» площею 374,4 кв. склад літера «Л» площею 530,5 кв. м, будівля для зберігання води літера «Е» площі 86,7 кв. м, електроцех, акумуляторна літера «М» площею 65,6 кв. м, приміщення ПММ літера «С» площею 94,5 кв. м, кузня літера «О» площею 34,8 кв. м, будівля мийки літера «Р» площею 10,8 кв, м, склад ПММ літера «Т» площею 15,5 кв. м, уборна літера «У» площею 16,3 кв. м, гараж літера «X» площею 28,2 кв. м. (далі - цілісний майновий комплекс), належить державі Україні, в особі Верховної Ради України в повному господарському віданні Державного комплексного торгівельного підприємства «Хрещатик».

За договором купівлі-продажу від 30.12.2005 ДКТП «Хрещатик» продало вказане нерухоме майно приватному підприємству «Лард-Стайл-Житомир».

05.09.2006 наказом Міністерства аграрної політики України № 490 «Про створення державного підприємства «Агроспецсервіс» (далі - наказ № 490), створено ДП «Агроспецсервіс» на базі майна ДКТП «Хрещатик», як такого що ліквідується, визначено, що майно ДКТП «Хрещатик» повинно бути передане на баланс ДП «Агроспецсервіс» та зараховано його вартість до статутного фонду ДП «Агроспецсервіс» згідно з актом приймання-передачі. У зв'язку із ліквідацією ДКТП «Хрещатик» створено комісію з приймання-передачі майна на баланс ДП «Агроспецсервіс», з призначеною головою комісії Чорноусом В.С.

Також, в наказі № 490 від 05.09.2006 визначено, що голова комісії Чорноус В.С. повинен у тримісячний термін подати Міністерству аграрної політики України на затвердження матеріали з приймання-передачі майна на баланс державного підприємства «Агроспецсервіс» та ліквідації ДКТП "Хрещатик" (передавальний та ліквідаційний баланси, акти приймання-передачі майна, звіт про роботу ліквідаційної комісії з копіями рішень державної адміністрації та довідок державного органу статистики про виключення ліквідованих підприємств з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України).

ПП «Лард-Стайл-Житомир» згідно договору купівлі-продажу від 19.02.2008 продало приватному підприємству «Реалспецсервіс» цілісний майновий комплекс, розташований у м. Житомир по вул. Коростишівський, б. 56.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 02.03.2010 у справі № 14/145-Д вказаний договір та додаткову угоду до нього визнано недійсним, у зв'язку з тим, що всупереч вимогам чинного законодавства, продаж спірного нерухомого майна відбувся поза процесом приватизації, а продавцем виступила не уповноважена особа на те законом. В постанові суду в справі № 14/145-Д визначено , що договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, укладений між ДКТП «Хрещатик» та ПП «Лард-Стайл-Житомир» є недійсним з моменту укладення.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.01.2012 по справі № 5/5007/17/11 за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі 1) Кабінету міністрів України та 2) Державного підприємства комплексного торговельного підприємства «Хрещатик» до приватного підприємства «Реалспецсервіс» за участю третьої осіб, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Верховної Ради України та за участю третьої осіб, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного підприємства «Лард-Стайл-Житомир» визнано за державою в особі Кабінету міністрів України право власності на цілісний майновий комплекс загальною площею 5428,4 кв. м., розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56; витребувано у ПП «Реалспецсервіс» цілісний майновий комплекс, повернуто його державі в особі Кабінету Міністрів України шляхом передачі майна у господарське відання ДКТП «Хрещатик».

14.11.2012 наказом Міністерства аграрної політики України № 707 «Про прийняття майна на баланс державного підприємства «Сільськогосподарське підприємства «Земельний фонд» на основі ст. 141 ГК України, ст. 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», з метою забезпечення повернення державного майна відповідно до рішення Господарського суд Житомирської області від 24 .01.2012 у справі № 5/5007/17/11 та у зв'язку із ліквідацією ДКТП «Хрещатик», в якому встановлено що ДП «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд» є правонаступником ДКТП «Хрещатик» та зазначено, що державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд» повинно бути прийнято на баланс на праві господарського відання майно цілісного майнового комплексу, що повертається з чужого незаконного володіння.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскільки цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56 на баланс Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд» передано оскаржуваним наказом саме з метою виконання рішення Господарського суд Житомирської області від 24.01.2012 у справі № 5/5007/17/11, яке набрало законної сили.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням вимоги п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», а саме Кабінетом міністрів України, Фондом державного майна України, Міністерством фінансів України та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України не надавалося жодного погодження та не виносилося жодного рішення про передачу цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56 на баланс Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд».

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого указом Президента України від 23.04.2011 №500/2011 (далі - Положення №500/2011), Міністерство аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 п. 8 Положення №500/2011 Мінагрополітики України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до ч. 2 п. 8 Положення №500/2011 накази Мінагрополітики України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», також зазначено, що нормативно-правові акти Мінагрополітики України підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Частиною 4 пункту 8 Положення №500/2011 зазначено, що накази Мінагрополітики України, видані в межах його повноважень, є обов'язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами та місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

У відповідності до ч. 78 п. 4 Положення №500/2011 Мінагрополітики України відповідно до покладених на нього завдань утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи та організації, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, формує кадровий резерв на посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики України.

Згідно п. 9 Положення №500/2011 - Мінагрополітики України очолює Міністр аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), якого призначає на посаду за поданням Прем'єр-міністра України і звільняє з посади Президент України.

Частиною 3 п. 10 Положення №500/2011 визначено, що Міністр спрямовує та координує діяльність Державного агентства земельних ресурсів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, Державної інспекції сільського господарства України та Державного агентства рибного господарства України (далі - агентства, інспекція та служба), в тому числі погоджує пропозиції керівників агентств, інспекції та служби щодо утворення, реорганізації, ліквідації територіальних органів і вносить на розгляд Кабінету Міністрів України відповідне подання; частиною 17 п. 10 визначено, що до повноважень Міністра віднесено підпис наказів Мінагрополітики України.

05.09.2006 наказом Міністерства аграрної політики України № 490 «Про створення державного підприємства «Агроспецсервіс» (далі - наказ № 490), створено ДП «Агроспецсервіс» на базі майна ДКТП «Хрещатик» за підписом Міністра Міністерства агрополітики та продовольства України в період виникнення спірних правовідносин.

Частиною 1 статті 22 Господарського кодексу України визначено, що держава здійснює управління державним сектором економіки відповідно до засад внутрішньої і зовнішньої політики, а частиною 2 статті 22 ГК України, передбачено, що суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ГК України повноваження суб'єктів управління у державному секторі економіки - Кабінету Міністрів України, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб'єктів господарювання визначаються законом, також визначено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Частиною 6 ст. 22 ГК України визначено, що правовий статус окремого суб'єкта господарювання у державному секторі економіки визначається уповноваженими органами управління відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів. Відносини органів управління з названими суб'єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися на договірних засадах.

Держава застосовує до суб'єктів господарювання у державному секторі економіки усі засоби державного регулювання господарської діяльності, передбачені цим Кодексом, враховуючи особливості правового статусу даних суб'єктів, визначено в ч. 7 ст. 22 ГК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 22 ГК України органам управління, які здійснюють організаційно-господарські повноваження стосовно суб'єктів господарювання державного сектора економіки, забороняється делегувати іншим суб'єктам повноваження щодо розпорядження державною власністю і повноваження щодо управління діяльністю суб'єктів господарювання, за винятком делегування названих повноважень відповідно до закону органам місцевого самоврядування та інших випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Частинами 1, 2 ст. 133 ГК України зазначено, що основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління, господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України. Майно суб'єктів господарювання може бути закріплено на іншому праві відповідно до умов договору з власником майна та що держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб'єктів господарювання.

Доводи апелянта полягають в тому, що оскаржуваний наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.11.2012 №707 Про прийняття майна на баланс державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд» прийнятий з процедурними порушеннями, а саме в частині недотримання положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» про погодження з Кабінетом міністрів України, Фондом державного майна України, Міністерством фінансів України та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Порядок безоплатної передачі об'єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об'єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності, Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій врегульовано Положенням про передачу об'єктів права державної та комунальної власності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 (далі - Положення №1482).

Згідно п. 4 Положення № 1482 передача об'єктів державної власності від одного підприємства до іншого (у разі коли підприємства належать до сфери управління одного і того ж органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації) здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України на підставі пропозиції органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації за погодженням з підприємствами, Фондом державного майна, Мінфіном і Міністерством економічного розвитку і торгівлі - щодо цілісних майнових комплексів структурних підрозділів підприємств, що не підлягають приватизації, і нерухомого майна, зазначеного в абзаці другому підпункту «а» пункту 2 цього Положення.

Відповідно до абзацу 2 підпункту «а» пункту 2 Положення № 1482 об'єктом передачі згідно з цим Положенням є цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів.

Таким чином, передача цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів від одного підприємства до іншого (у разі коли підприємства належать до сфери управління одного і того ж органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації) здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України на підставі пропозиції органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації за погодженням з підприємствами, Фондом державного майна, Мінфіном і Міністерством економічного розвитку і торгівлі.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказане Положення не розповсюджує свою дію та не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56 на баланс Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд» передано оскаржуваним наказом саме з метою виконання рішення Господарського суд Житомирської області від 24.01.2012 у справі № 5/5007/17/11, яке набрало законної сили.

В свою чергу, частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У зв'язку з вказаним, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про порушення відповідачем вимог п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» при виданні оскаржуваного наказу є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Міністерство аграрної політики та продовольства України, як представник власника майна, в межах наданих йому Цивільним кодексом України (ст. 319), Господарським кодексом України та Законом України «Про управління об'єктами державної власності» повноважень, має право приймати рішення про визначення балансоутримувача майна.

Наказ Мінагрополітики України від 14.11.2012 № 707 «Про прийняття майна на баланс державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд» виданий з метою забезпечення повернення державного майна відповідно до рішення господарського суду міста Житомирської області від 24.01.2012 у справі № 5/5007/17/11 та у зв'язку з ліквідацією державного комплексного торговельного підприємства «Хрещатик».

Згідно ухвали господарського суду міста Києва від 13.12.2012 у справі № 5/5007/17/11 у виконавчому провадженні замінено державне комплексне торговельне підприємство «Хрещатик» на державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд».

Тобто, ДП «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд» є правонаступником ДКТП «Хрещатик», а тому відповідачем правомірно оскаржуваним наказом передано на баланс ДП «Сільськогосподарське підприємство «Земельний фонд» майно цілісного майнового комплексу на праві господарського відання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Агроспецсервіс» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 01.10.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.