Справа № 9643/11/2070
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 липня 2011 р. № 2-а- 9643/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В.

за участю секретаря судового засідання - Чубукіної М.В.

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача - не прибув;

представник 3-ої особи - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за поданням

Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит ЛТД", третя особа на стороні відповідача ПАТКБ НадраХарківське РУ
про стягнення коштів за податковим боргом з розрахункового рахунку у сумі 16572,94 грн. ,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м Харкова з поданням, в якому просила суд стягнути з рахунків №2001 та №2001 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит ЛТД" відкритих у ПАТ КБ НадраХарківське РУ 16572,94грн. в рахунок погашення податкового боргу на розрахунковий рахунок податкового органу: БУДКУ в Х/о МФО851011 УДК в Жовтневому районі м. Харкова, код отримувача 24134113, р/р 0008 - податок на прибуток приватних підприємств та р/р 0008 податок на додану вартість.

В обґрунтування заявлених вимог субєкт владних повноважень зазначив, що у спірних правовідносинах платником податків всупереч вимогам закону не забезпечено своєчасного та в повному обсязі виконання податкового обовязку, що спричинило утворення спірної суми заборгованості. На адресу платника податків була направлена податкова вимога, яка залишена платником податків без виконання. За таких обставин, субєкт владних повноважень вважає за необхідне звернути стягнення на кошти платника податків на розрахункових рахунках в установах банків.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні у вирішенні зазначеного подання поклалася на розсуд суду.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи відповідач пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу субєкта господарювання юридичної особи, на обліку як платник податків і зборів знаходиться в ДПІ у Жовтневому районі міста Харкова.

Як зясовано судом, заявлена субєктом владних повноважень вимога про стягнення коштів грунтується на деклараціях з ПДВ № НОМЕР_1 від 20.04.2011, № 36341 від 20.06.2011 р., з податку на прибуток № НОМЕР_2 від 04.05.2011 р. та податковому повідомленні-рішенні № від 09.06.2011р.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У спірних правовідносинах порядок сплати податків, зборів стосовно спірної суми заборгованості визначений Податковим кодексом України.

Так, згідно з п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податкові декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкові декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України в разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абз.1 п.57.3 ст.57); у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (абз.2 п.57.3 ст.57).

Пунктом 113.1 ст.113 Податкового кодексу України передбачено, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах скінчився перебіг визначених ст.57 Податкового кодексу України строків виконання податкового обовязку.

Доказів виконання податкового обовязку відповідно до положень ст.ст.37 та 38 Податкового кодексу України щодо заявленої до стягнення суми заборгованості сторони до суду не подали.

В ході розгляду справи доказів відсутності обовязку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь Державного бюджету України внаслідок втрати податковим повідомленням рішенням юридичної дії внаслідок оскарження винесеного контролюючим органом правового акту індивідуальної дії в судовому або позасудовому порядку або доказів відсутності податкового обовязку внаслідок дефектів у формі, змісті правових підстав походження такого обовязку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного зясування всіх обставин по справі не виявлено.

Наявність спірної суми заборгованості підтверджується долученою до справи роздруківкою картки особового рахунку, котра за правилами ст.70 КАС України та Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України (затверджено наказом ДПА України від 18.07.2005р. №276, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.2005р. за №843/11123; далі за текстом Інструкція №276) є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обовязку з боку відповідача.

В силу приписів п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. При цьому, суд зважає, що за визначенням п.14.1.39 ст.14 Податкового кодексу України під грошовим зобов'язанням платника податків розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Судом встановлено, що субєктом владних повноважень 05.05.2011 р. була сформована та 24. 05.2011 р. направлена на адресу відповідача податкова вимога за № 437.

Порушень визначених ст.42 Податкового кодексу України правил направлення податковим органом документів на адресу платника податків з матеріалів справи не вбачається.

Аналізуючи приписи п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що податковий орган має обовязок скласти податкову вимогу і направити цей документ на адресу платника податків за фактом виникнення податкового боргу, тобто у випадку невиконання податкового обовязку платником податків, котрий до цього не мав заборгованості перед Державним бюджетом України. В разі збільшення податкового боргу (тобто у випадку продовження існування податкового боргу після направлення податкової вимоги за правилами Податкового кодексу України і зростання розміру невиконаного податкового обовязку) підстав для формування податковим органом нових податкових вимог на так звану новостворену суму податкового боргуі направлення таких вимог на адресу платника податків не має, оскільки п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Розглядаючи спір, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу стягнення коштів платника податків в рахунок погашення податкового боргу унормовані ст.95 Податкового кодексу України, відповідно до п.95.2 якої стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 ст.95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абз.1 п.95.3 ст.95); орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби (абз.2 п.95.3 ст.95).

Оцінивши наявні у справі документи за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що заявлена субєктом владних повноважень до стягнення сума заборгованості відповідає визначенню податкового боргу згідно з п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України, де указано, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою субєктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин, то позов належить задовольнити, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Керуючись ст.ст.8 та 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 183-3, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Подання Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит ЛТД", третя особа на стороні відповідача ПАТКБ НадраХарківське РУ про стягнення коштів за податковим боргом з розрахункового рахунку у сумі 16572,94 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з рахунків №2001 та №2001 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит ЛТД" відкритих у ПАТ КБ НадраХарківське РУ 16572,94грн. (шістнадцять тисяч п'ятсот сімдесят дві гривні 94 коп.) в рахунок погашення податкового боргу на розрахунковий рахунок податкового органу: БУДКУ в Х/о МФО851011 УДК в Жовтневому районі м. Харкова, код отримувача 24134113, р/р 0008 - податок на прибуток приватних підприємств та р/р 0008 податок на додану вартість.

3.Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

4.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 01.08.2011 року.

Суддя Старосєльцева О.В.