Справа № 403/7297/12 (2а/403/849/12)
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ К/800/25336/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Сорока М.О., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від у справі

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

до відповідача Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2012р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом про скасування рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про прийняття в комунальну власність громади від КП «Дніпропетровський пиво-безалкогольний комбінат» (далі Комбінат) будівлі гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони є членами територіальної громади м. Дніпропетровська та дізнались про прийняття до комунальної власності громади вказаного приміщення. Вважаючи, що керівник Комбінату не мав права ініціювати передання до комунальної власності вказаного приміщення, позивачі просили задовольнити позов.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2012р. позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014р. скасовано постанову місцевого суду та відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою апеляційного суду позивачі звернулись з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просили її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому скаржники зазначили, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про безпідставність позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом про скасування рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про прийняття від Комбінату в комунальну власність громади будівлі гуртожитку. При цьому ані в позовній заяві, ані під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій позивачі не зазначили які охоронювані законом їх права та інтереси було порушено прийняттям оскаржуваного рішення, обмежившись посиланням на те, що вони є членами територіальної громади м. Дніпропетровська та вважають себе членами трудового колективу Комбінату, а відтак і його співвласниками.

Відповідно до частини 2 статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду України від 24.02.2015р. у справі №21-34а15 зазначено наступне :

«За змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

ОСОБА_1 оспорив накази, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власників вказаних земельних ділянок), в тому числі і позивача ОСОБА_1, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваними наказами не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки зазначені накази не стосуються його безпосередньо.»

Оскаржене позивачами рішення виконкому міськради стосується прийняття до комунальної власності територіальної громади міста від Комбінату об'єкту нерухомості, відтак вказаний правовий акт індивідуальної дії безпосередньо стосується виключно органу місцевого самоврядування, який відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення, та Комбінату, який відповідно до приписів чинного законодавства, є розпорядником майнових прав господарського товариства.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення відповідача не порушує законних прав, свобод та інтересів позивачів, що унеможливлює задоволення адміністративного позову і доводи касаційної скарги правильність цих висновків не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201,223,224,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

М.О. Сорока

В.Ф. Мороз