Справа № 826/17539/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді – Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ТОВ «Оберон-Трейд» звернулося в суд з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600765/2 від 24.09.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем необґрунтовано та протиправно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки твердження відповідача про наявні розбіжності в документах щодо умов оплати товарів не відповідає дійсності та всупереч правилам визначення митної вартості безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів, що призвело до порушення його прав та законних інтересів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/600765/2 від 24.09.2013 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями Київської міської митниці ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «Оберон-Трейд» (Україна) укладено зовнішньоекономічний контракт № DS130515-1 від 15.05.2013 року з юридичною особою «QINGDAO DOUBLESTAR TIRE INDUSTRIAL CO., Ltd», (Китай), відповідно до умов якого QINGDAO DOUBLESTAR TIRE INDUSTRIAL CO., Ltd зобов’язується продати, а ТОВ «Оберон-Трейд» зобов’язується прийняти та оплатити товар, кількість, асортимент та ціна, яких зазначені у специфікаціях, що складають невід’ємну частину Договору.

На підставі вказаного контракту позивачем у вересні 2013 року придбано товар: шини, пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів, всесезонні з універсальним протектором, торговельна марка AOSEN, країна походження: КНР, виробництво Qingdao Doublestar Tire Industrial Co., Ltd. Позивачем, при оформленні ввезення товарів на митну територію України - шин пневматичних гумових нових для вантажних автомобілів, всесезонних з універсальним протектором, 24.09.2013 pоку подано до Київської регіональної митниці відповідну митну декларацію (МД-2) та надано товаросупровідні документи відповідно до умов контракту, митна вартість товару заявлена за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Позивачем на підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № 100250000/2013/071659 надано митному органу, зокрема, контракт від 15.05.2013 року № DS130515-1; інвойс, проформа інвойс, договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 29.01.2013 року №29/01/13-1; платіжні доручення в іноземній валюті № 14 від 05.07.2013 року, № 21 від 30.08.2013 року; довідку про транспортні витрати № 3101/08-09 від 20.09.2013 року, платіжне доручення № 251 від 24.09.2013 року про оплату транспортних витрат.

За результатами розгляду первинних документів, наданих позивачем до митного оформлення імпортованих товарів, встановлено наступні розбіжності: в пункті 7.4 Контракту встановлено, що 70 % вартості товару оплачується протягом 10 днів після відправлення товару з порту відвантаження, проте коносамент № 866854522С датується 25.07.2013 року, а платіжне доручення від 30.08.2013 року № 21; згідно з пунктом 3.1.1 Договору про транспортно-експедиційне обслуговування № 29/01/13-1 «При морской перевозке груза потребителем услуги морской перевозки является Заказчик, который самостоятельно заключает договор морсой перевозки груза с морским перевозчиком и предостовляет Исполнителю коносаменты, на оснований которых, Исполнитель осуществляет внутрипортовое экспедирование». Декларантом не надавався договір про морські перевезення.

У зв’язку з наявністю сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованих товарів, відповідачем проведено процедуру консультацій, позивачу було запропоновано надати додаткові документи а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платіжні здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи); копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію про вартість сировини для виробництва товару.

У зв’язку з неподанням декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів відмовив у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким скориговано митну вартість товарів та визначено їх на рівні 54 933 дол. США.

За результатами розгляду поданих документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 24.09.2013 року № 100250000/2013/600765/2, яким скориговано митну вартість товарів та визначено їх на рівні 54 933 дол. США. Відповідач обґрунтував своє рішення тим, що у первинних документах, наданих позивачем до митного оформлення імпортованих товарів, встановлено розбіжності щодо вартості товару.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що згідно із ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Відповідно до частин 1-2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до положень ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У ч. 7 ст. 54 Митного Кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не зміг аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивачем було подано достатній та належний пакет документів для застосування основного методу визначення митної вартості товару у відповідності до вимог ст. 53 Митного кодексу України. Виходячи з наведеного, ТОВ «Оберон-Трейд» мало право на розмитнення товару відповідно до чинного законодавства у порядку, визначеному ст. 58 Митного кодексу України. Відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 – 239-1 КАС України.

Судді: