Справа № 2а-11813/09/8/0170
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/32574/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М.,
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 (Центр медичної реабілітації та санаторного лікування «Феодосійський») до Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія Автономної Республіки Крим, третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 вересня 2010 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року,

встановив:

У жовтні 2009 року Військова частина НОМЕР_1 (Центр медичної реабілітації та санаторного лікування «Феодосійський») звернулася в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія Автономної Республіки Крим, третя особа Військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправним і скасування рішення від 18 серпня 2009 року № 1002.
Ухвалою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 18 травня 2010 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Міністерство оборони України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 вересня 2010 року виключено Військову частину НОМЕР_2 з числа третіх осіб у справі.
Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 вересня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія Автономної Республіки Крим від 18 серпня 2009 року № 1002 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне подання відомостей до системи персоніфікованого обліку в строки, встановлені законодавством. Вирішено питання щодо судових витрат.
У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 вересня 2010 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з`явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач зареєстрований у якості суб`єкта господарської діяльності Міністерством оборони України, є правонаступником Військової частини НОМЕР_2 .
Рішенням відповідача від 18 серпня 2009 року № 1002 на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) до Військової частини НОМЕР_1 застосовані фінансові санкції у розмірі 374447,61 гривень за несвоєчасне надання відомостей в систему персоніфікованого обліку в строки, встановлені законодавством.
Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18 серпня 2009 року № 1002, враховуючи фінансовий стан позивача та керуючись положеннями статті 250 Господарського кодексу України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій, які органом Пенсійного фонду України було пропущено.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені в Законі № 1058-ІV.
За змістом частини 2 статті 5 Закону № 1058 виключно цим Законом визначаються платники страхових внесків, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, а також стягнення заборгованості за цими внесками.
Згідно пункту 4 частини 2 статті 17 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.
Відповідно до частини 6 статті 18 Закону № 1058-IV законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.
За правилами частини 6 статті 21 Закону № 1058 відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-10, 12-15, 18 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу. Форми документів, порядок та строки їх подання встановлюються правлінням Пенсійного фонду.
У відповідності до пункту 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058 за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, частиною 7 статті 106 цього Закону передбачено, що у разі ліквідації страхувальника або втрати ним з інших причин юридичного статусу платника страхових внесків недоїмка сплачується за рахунок коштів та іншого майна страхувальника. У цьому разі особами, відповідальними за погашення недоїмки, є: ліквідаційна комісія стосовно підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій платників страхових внесків, що ліквідуються; підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії стосовно утворених ними філій, представництв, осередків та інших відокремлених підрозділів платників страхових внесків, що ліквідуються; солідарно члени колективних та орендних підприємств, сільськогосподарських кооперативів платників страхових внесків, що ліквідуються.
У разі недостатності коштів та іншого майна у страхувальника для сплати недоїмки особами, які несуть зобов`язання та відповідальність за сплату недоїмки, є: засновники або учасники підприємства, установи та організації платника страхових внесків, що ліквідується, якщо згідно із законом вони несуть повну чи додаткову відповідальність за їхніми зобов`язаннями; підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії стосовно утворених ними філій, представництв, осередків, інших відокремлених підрозділів платників страхових внесків, що ліквідуються; правонаступники страхувальника, що ліквідується.
У разі реорганізації страхувальника зобов`язання із сплати недоїмки покладаються на осіб, до яких відповідно до закону перейшли його права та обов`язки.
Відповідно до пункту 1 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 червня 2004 року № 7-6, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за № 1000/9599 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), страхувальник один раз на рік до 1 квітня поточного року згідно із затвердженим графіком подає до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за попередній рік, тобто у спірних правовідносинах граничним строком надання таких відомостей є 1 квітня 2008 року.
Згідно пункту 11.13 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, розрахунок подається платником незалежно від стану його фінансово-господарської діяльності.
Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що звіт до системи персоніфікованого обліку за 2007 рік до 1 квітня 2008 року зобов`язана була надати Військова частина НОМЕР_1 , оскільки з 1 січня 2008 року вона є правонаступником Військової частини НОМЕР_2 .
Фактично такі відомості за Військову частину НОМЕР_2 позивачем надані 14 серпня 2009 року.
З огляду на наведені вимоги законодавства та встановлені у справі обставини, а також не заперечення позивачем факту несвоєчасного подання ним відомостей до системи персоніфікованого обліку, рішення від 18 серпня 2009 року № 1002 про застосування до нього фінансових санкцій прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в місті Феодосія Автономної Республіки Крим у межах повноважень та у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, а тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо наявності підстав для його скасування, виходячи з фінансового стану позивача за 2008, 2009 роки та І півріччя 2010 року.
За правилами частини 1 статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Зазначене правило є загальним, а застосуванню до спірних відносин підлягає спеціальне, встановлене частиною 15 статті 106 Закону № 1058-ІV, згідно з яким строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про те, що спірне рішення прийнято відповідачем із порушенням термінів застосування адміністративно-господарських санкцій, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.
Враховуючи викладене, позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 (Центр медичної реабілітації та санаторного лікування «Феодосійський») про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18 серпня 2009 року № 1002 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
З огляду на те, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального права, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія Автономної Республіки Крим задовольнити.
Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 7 вересня 2010 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 (Центр медичної реабілітації та санаторного лікування «Феодосійський») до Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосія Автономної Республіки Крим, третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.