Справа № 2а-1031/09/1319
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 р. Справа № 84056/09

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про зобовязання провести нарахування та виплату недоплаченої грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірною відмову ОСОБА_1 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі ОСОБА_1 ВСЗ) у виплаті їй передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» щомісячної грошової допомоги по догляду за дитино до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй повязану із цим недоплату в сумі 10 792,04 грн.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2009 року вказаний позов задоволено частково, визнано протиправними дії ОСОБА_1 ВСЗ щодо невиплати позивачці щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 січня по 30 червня 2009 року та зобовязано відповідача здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 цієї допомоги згідно із ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 ВСЗ просить зазначену постанову скасувати і прийняти нову, якою повністю відмовити у задоволенні заявлених позивачкою вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповноту зясування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що воно належним чином виконало свій обовязок перед ОСОБА_2 щодо виплати їй щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною у 2009 році. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і органи праці та соціального захисту населення не вправі їх змінювати. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було допущено порушення норм бюджетного законодавства України та не враховано видаткові можливості основного фінансового документу держави.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що вона, як особа, яка здійснює догляд за дитиною, має право на одержання щомісячної допомоги по догляду за дитино до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України, окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було скасовано і зупинено (обмежено) право на отримання спірної виплати. Розмір отриманої позивачкою щомісячної допомоги по догляду за дитиною за період з 01 січня по 30 червня 2009 року суперечить вимогам ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і має обчислюватися у розмірі законодавчо визначеного розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, частково відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивачка є матірю, яка у 2009 році перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і була застрахованою у системі загальнобовязкового державного соціального страхування, а тому відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у редакції, що була чинною на час виникнення та існування спірних правовідносин, мала право на отримання щомісячної допомоги у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статтю 43, що закріплювала право застрахованої особи на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом із тим, п. 23 розділу II цього ж Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнався та своєї чинності не втратив.

Так, згідно із ст. 13 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» у редакції 2008 року право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (а не тільки не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, як передбачалося цією нормою Закону у попередній редакції).

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що у 2009 році право позивачки ОСОБА_2 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», як спеціального закону, що був чинним у цей період.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» (в редакції 2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 ВСЗ належним чином та відповідно до вимог Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» виконало свій обовязок перед позивачкою ОСОБА_2 з виплати їй спірної допомоги у 2009 році.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

З врахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 ВСЗ, здійснивши позивачці виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2009 році в розмірі, встановленому вищевказаними Законами, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення позовних вимог у частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити їй спірну недоплату за цей рік немає.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2009 року у справі № 2а-1031/09 у частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 скасувати та прийняти у цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивачки до ОСОБА_1 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про зобовязання провести нарахування і виплату їй недоплаченої грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 січня по 30 червня 2009 року.

У іншій частині постанову Сихівського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_3