Справа № 544/651/15-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 р. Справа № 544/651/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2015р. по справі № 544/651/15-а

за позовом Управління Державної казначейської служби України у Пирятинському районі Полтавської області

до ОСОБА_1

про стягнення з поновленого на роботі за рішенням суду працівника вихідної допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Державної казначейської служби України у Пирятинському районі Полтавської області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 та просила суд постановити рішення, згідно якого, стягнути з ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі 2 529,82 грн на користь управління.

В обґрунтування позовних вимог управління зазначає, що в липні 2014 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади провідного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів правління Управління на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням штату. Рішеннями місцевих загальних судів ОСОБА_1 поновлено роботі в Управлінні на раніше займаній посаді, стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. У зв'язку з тим, що при винесенні рішень про сплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу попередніми судами проігноровано факт виплати працівникові при звільненні вихідної допомоги, Управління вказує на наявність правових підстав щодо стягнення з відповідача виплаченої вихідної допомоги.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2015р. адміністративний позов Управління державної казначейської служби України в Пирятинському районі Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення з поновленого на роботі за рішенням суду працівника вихідної допомоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління державної казначейської служби України в Пирятинському районі Полтавської області () вихідну допомогу при звільненні у розмірі 2 529,82 грн (дві тисячі п'ятсот двадцять дев'ять гривень вісімдесят дві копійки).

В апеляційній скарзі відповідач, ОСОБА_1, зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, в порушення норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Управління від 31.07.2014 № 28-о ОСОБА_1 звільнено з посади провідного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Управління на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.09.2014 у справі № 544/1836/14-ц (а.с. 26-28) позов задоволено частково: поновлено ОСОБА_1 на роботі в Управлінні на посаді провідного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів; стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4 553,67 грн; стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500,00 грн; скасовано наказ Управління від 31.07.2014 № 28-0 про звільнення ОСОБА_1

Додатковим рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06.10.2014 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено, а саме: допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в Управлінні на посаді провідного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів (а.с.64-65).

На виконання вищевказаних рішень суду Управлінням поновлено на роботі ОСОБА_1 з 07.10.2014, що підтверджується наказом від 06.10.2014 № 33-0 та записом у трудовій книжці (а.с.62-63).

Управління, не погодившись із рішеннями Пирятинського районного суду у Полтавській області від 25.09.2014 та 06.10.2014, звернулося до апеляційного суду Полтавської області з апеляційними скаргами про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційним судом Полтавської області ухвалою від 12.11.2014 у справі № 544/1836/14-ц (а.с. 29-30) апеляційні скарги Управління задоволені частково: рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.09.2014 та додаткове рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06.10.2014 скасовані; провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в цивільному судочинстві.

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 13.01.2015 у справі № 544/2596/14-а (а.с. 12-15) позов задоволено частково: визнано звільнення ОСОБА_1 з посади провідного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Управління у зв'язку із скороченням штату згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним; стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5 449,61 грн з відповідним відрахуванням обов'язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів; стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 у справі № 544/2596/14-а (а.с. 5-10) апеляційну скаргу Управління задоволено частково: постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 13.01.2015 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано звільнення ОСОБА_1 з посади провідного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Управління у зв'язку із скороченням штату згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним; стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5 449,61 грн з відповідним відрахуванням обов'язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів; стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500,00 грн; в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.04.2015 (а.с. 16-17) у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою Управління на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 відмовлено.

Спір розглядається в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов"язаний з проходженням ОСОБА_1 публічної служби.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 було поновлено на роботі, виплачено середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.08.2014 по 07.10.2014, фактично право на працю зазначеної особи відновлено, а тому вихідна допомога, виплачена, як компенсація за звільнення, підлягає поверненню.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до приписів ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі щодо відшкодування збитків, є зобов'язання, яке виникає з угод або внаслідок заподіяної шкоди.

У ст. 1166 Цивільного кодексу України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України саме позивач повинен був довести факт протиправної поведінки відповідача, настання шкоди (її розмір) та причинний зв'язок між ними.

Отже, вирішуючи спір по суті позовних вимог, судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано доказів про вчинення саме позивачем зловживань (недобросовісності), що призвели до безпідставної виплати їй сум грошової допомоги, а тому колегія суддів не погоджується з висновком суд першої інстанцій щодо обгрунтованості позову.

Керуючись ст. 41, ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2015р. по справі № 544/651/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калитка О.М.
Повний текст постанови виготовлений 05.10.2015 р.