Справа № 2а-30146/08
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/30826/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Єрьоміна А.В.
Горбатюка С.А.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року у справі №2-а-30146/08 за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення невиплачених коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2008 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просила стягнути з відповідача доплату громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення в розмірі 33214,48 грн., та доплату, працюючим пенсіонерам в розмірі 2965,97 грн., передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.1998 року по 31.12.2007 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 доплату, як особі працюючій на території радіоактивного забруднення, в розмірі 33628,48 грн., та доплату як працюючому пенсіонеру в розмірі 5722,70 грн., передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з січня 1998 року по грудень 2007 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2009 року, провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року, ОСОБА_4 звернулась з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Овруцької РДА та отримує доплату до пенсії, передбачену ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Натомість, позивачу вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На думку позивача, відповідач повинен був виплачувати доплату до пенсії у відповідності до Закону, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМУ.

У зв'язку із цим, ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплата доплати до пенсії позивачу у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», порушує законні права та інтереси позивача.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що предметом судового розгляду в цій справі є питання стягнення грошової суми, що ні в якому разі не може бути самостійним предметом адміністративного спору. По своїй суті дані правовідносини є цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства. Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції посилався на положення ч.2 ст.21 КАС України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду вважає передчасним такий висновок суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

У відповідності до частини 1 та 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У даному випадку спір виник з приводу виплати доплати до пенсії, передбаченої ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі встановленому постановою КМУ.

Розглядаючи справу, суди повинні надати правову оцінку діям відповідача щодо виплати вказаної доплати у відповідності до постанови КМУ. Тобто, приймаючи рішення у справі, суд у будь-якому випадку виходить з правомірності чи неправомірності дій відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Посилання суду апеляційної інстанції про те, що предметом даного адміністративного спору є відшкодування завданої шкоди є необґрунтованими, оскільки позивач просить стягнути суму невиплаченої доплати до пенсії, тобто, зробити перерахунок доплати до пенсії за відповідний період згідно з вимогами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та здійснити її виплату.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір є публічно-правовим, оскільки позовна вимога про стягнення невиплачених сум доплати до пенсії сама по собі не можлива без вирішення питання правомірності дій відповідача щодо її виплати у розмірі, встановленої постановою КМУ.

За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, є помилковим.

Відповідно до ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: