Справа № 816/2819/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2819/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Носенка М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 /надалі - позивач; ФОП ОСОБА_3О./ звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Полтавській області /надалі - відповідач; Карлівська ОДПІ/ про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.05.2015 №№, НОМЕР_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені за результатами проведеної відповідачем фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками розрахункових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) ФОП ОСОБА_3, оформленої актом від 03.04.2015 № 0178/16/31/22/НОМЕР_2. Вважає помилковими висновки акту перевірки від 03.04.2015 № 0178/16/31/22/НОМЕР_2 про порушення позивачем: пункту 9, 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв". Наголошує, що відповідачем порушено порядок проведення фактичних перевірок, а саме приписи п. 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

18.08.2015 до суду надійшли письмові заперечення від відповідача, в яких зазначено, що в ході проведення перевірки, з достатньою повнотою встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_3 вимог чинного законодавства, що обумовлює правомірність застосування до нього штрафних санкцій, передбачених пункту 9, 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв". Вказує, що фактична перевірка проведена у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) зареєстрована як фізична особа-підприємець 10.04.2003 Чутівською районною адміністрацією Полтавської області та перебуває на обліку у Карлівській ОДПІ.

25.03.2015 фахівцями ГУ ДФС у Полтавській області було проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками розрахункових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) ФОП ОСОБА_3, оформленої актом від 03.04.2015 № 0178/16/31/22/НОМЕР_2.

Згідно висновків вказаного акту перевірки в діяльності ФОП ОСОБА_3 встановлено порушення:

- пункту 9, 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг",

- ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів",

- вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

На підставі акту перевірки від 03.04.2015 № 0178/16/31/22/НОМЕР_2 Карлівською ОДПІ 24.04.2015 винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_4, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 2041,00 грн /а.с. 39/;

- № НОМЕР_1, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 10000,00 грн /а.с. 40/.

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 08.07.2015 № 6613/Х/99-99-10-0101-15 податкові повідомлення-рішення № та № НОМЕР_1 від 24.04.2015 та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями від 24.04.2015 № та № НОМЕР_1, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню № від 24.04.2015, суд дійшов наступних висновків.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

У відповідності до положень статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

Згідно пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Так, матеріалами справи встановлено, що під час проведення фактичної перевірки перевіряючими в діяльності позивача було встановлено порушення пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме не забезпечено щоденного друкування фіскальних звітних чеків за 18.04.2014, 19.07.2014, 13.09.2014, 24.10.2014, 17.01.2015, 12.02.2015 та їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Представник позивача в судовому засіданні та в обґрунтуванні адміністративного позову вказував, що фіскальні звітні чеки в КОРО за 18.04.2014, 19.07.2014, 13.09.2014, 24.10.2014, 17.01.2015, 12.02.2015 були помилково роздруковані відповідно о 00:10 годин, 00:20 годин, 00:25 годин, тобто після закінчення роботи господарської одиниці (кафе "Тет-а-тет"). Послався на те, що за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Суд не бере до уваги вищевказані доводи позивача з огляду на наступне.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 № 199 "Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій РРО для різних сфер застосування", визначено, що зміна - це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту.

Крім того, пунктом 7 вказаної постанови визначено, що усі режими роботи реєстратора, крім тих, що забезпечують усунення причин блокування, повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

Згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 № 199, підсумок розрахунків обчислюється за зміну, максимальна тривалість якої не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, тривалість зміни РРО обмежується 24 годинами, що обумовлює вимогу виконувати Z-звіт щодня.

Разом з тим, позивачем фіскальні чеки (Z-звіти) в КОРО за 18.04.2014, 19.07.2014, 13.09.2014, 24.10.2014, 17.01.2015, 12.02.2015 були роздруковані відповідно о 00:10 годин, 00:20 годин, 00:25 годин, тобто після закінчення роботи кафе "Тет-а-тет", що не заперечується позивачем.

Крім того, згідно з пунктом 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Матеріалами справи встановлено, що під час проведення фактичної перевірки перевіряючими в діяльності позивача було встановлено порушення пункту 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме встановлено не відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначених у денному звіті у розмірі 12,55 грн.

Так, згідно відомостей зазначених у описі грошових коштів від 25.03.2015 року /а.с. 55/ сума коштів на місці проведення розрахунків становить 12,10 грн., тоді як згідно відомостей зазначених у денному Х-звіті сума коштів становить 24,65 грн. /а.с. 55/.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; вчинене вдруге - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг); за кожне наступне вчинене порушення - у п'ятикратному розмірі вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг); двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання.

Таким чином, суд вважає правомірними доводи відповідача про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог п. 9, 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", за що нараховано штрафні санкції у розмірі 2041,00 грн.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.04.2015 № НОМЕР_1, суд вказує про наступне.

Частиною 10 статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 № 957 зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2014 № 177 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що розмір мінімальної оптово-відпускної і роздрібної ціни на горілку місткістю 1 л, міцністю 40% становить 79,80 грн.

Як вбачається з матеріалів перевірки позивачем здійснювалась реалізація пляшки горілки "Перепілка" 1 л. 40% по ціні 79,35 грн., тобто за ціною нижчою ніж встановлено Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" /а.с. 36-37, 38/.

Позивачем не надано доказів спростування реалізації вищевказаної пляшки без порушення норм вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України та Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до статті 17 Закону України Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

З огляду на наявність порушень вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в частині здійснення реалізація пляшки горілки "Перепілка" 1 л 40% по ціні нижчою ніж встановлено Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" суд вважає, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій у розмірі 10000,00 грн прийняте відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому у суду відсутні підстави для визнання оскаржуваного податкового-повідомлення рішення нечинним та його скасування.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3О у позовній заяві зазначає, що фактична перевірка проведена без її участі та без пред'явлення або надіслання їй направлення на перевірку.

Суд не бере до уваги вищевказані доводи позивача з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України 81.1. посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, направлення на перевірку від 24.03.2015 № 559, 560 разом зі службовими посвідченнями від 24.03.2015 № 559,560, наказом про проведення фактичної перевірки від 24.03.2015 № 271, пред'явлено 25.03.2015 ОСОБА_4, бармену кафе "Тет-а-тет" (ФОП ОСОБА_3О.) - особі, яка фактично проводила розрахункові операції.

Отже, відповідачем порядок проведення фактичної перевірки, на який звертає увагу позивач, порушено не було.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень покладено на контролюючий орган.

Відповідач у справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування наявності в діях позивача ознак неправомірності, а відтак і правомірності прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, матеріалами справи не підтверджені та задоволенню не підлягають.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив 10% суми судового збору, що становить 182,70 грн, таким чином, з позивача належить стягнути решту 90% суми судового збору, тобто 1644,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) до Державного бюджету України судовий збір в сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 (тридцять) копійок на розрахунковий рахунок 4002, код класифікації доходів бюджету 22030001, одержувач коштів - УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, , банк одержувача - ГУДКСУ у Полтавської області, код МФО банку 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2015 року.

Суддя С.С. Бойко