Справа № 22а-892/11
Суддя: Прядкіна О. В.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-892/11 Головуючий у 1-й інстанції Чумак Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області

в складі: Головуючого - Прядкіної О.В.

Суддів: Пилинчук Л.І., Дряниці Ю.В.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві па постанову Київського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2009року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві про нарахування недоплаченої допомоги дитини війни

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві про нарахування недоплаченої допомоги дитини війни задоволено частково.

Визнано бездіяльність УПФУ Київського району в м. Полтаві протиправною в частині не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по ЗО червня 2009 року. Зобов'язано УПФУ Київського району в м. Полтаві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 червня 2009 року з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі УПФУ Київського району в м. Полтаві просить вищевказану постанову місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При цьому, зазначені висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України" та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рм/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18

2 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії н мінімальної пенсії за віком

Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Зі*:-' України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змін€ призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щоміс?-:-довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується зам с пенсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до сгт*» правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страх/ ьг:-~тл' колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається .ішж ш правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пеаайв страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встанс=г- -інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обгрунт --і -взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний г*:--*--г пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виклк?--: ілт визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої йори відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в геї.-позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на стг-»-і+я доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни'"

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на во: коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи держав-: не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобсн-встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на зак - _: _ рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підеиі_: пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд Уоший здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через сп установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону Укті -загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та -егег «ж пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем пг». *:*явшшю пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обов'язок по маг- ¦ виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціаль.-глй з: лие-дітей війни" покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем гт»:ж«амиі позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивач 30: - ж* пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої вла фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, і/ -. вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вваж виконали своїх повноважень без поважних причини. Отже рішення суду слід вважі~ ..¦ ™л обґрунтованими і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.. 186-2, 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Київського району в * залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2009 рс змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: