Справа № 2а-555/10
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 р. Справа № 17811/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про нарахування та виплату підвищення до пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 19.10.2010 року звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області в якому просить зобовязати нарахувати та виплатити підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю передбачених ст.39, ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року в сумі 51 969,63 гривень.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії неправомірними, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат за місяць за період та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що виходячи з вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» саме Кабінет Міністрів України своїми нормативно-правовими актами визначає конкретний розмір пенсій та підвищень до них встановлених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету. Питання обчислення розміру виплат, у відповідності до наведеного вище Закону, регулюється постановами уряду, в яких відсутнє посилання на визначення мінімального розміру пенсії відповідно до положень закону України про Державний бюджет України. Також при застосуванні мінімального розміру пенсії, судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач згідно копій посвідчення та вкладки наявних в матеріалах справи є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії.

Листом наявним в матеріалах справи позивачу відмовлено у встановленні розміру підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірах передбачених ст.39, ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.1, 2 ст.99 КАС України (в редакції від 07.07.2010 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала (ч.1 ст.100 КАС України (в редакції від 07.07.2010 року)).

Таким чином позовні вимоги щодо зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 18.04.2010 року включно слід залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду позивачем.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч.1 ст.46 Конституції України).

Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, провадиться доплата в розмірі двох мінімальних заробітних плат (ч.1 ст.39 наведеного вище Закону).

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України cуд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Також колегія суддів вважає за належне наголосити, що нарахування та виплату в користь позивача підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.39, ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно проводити до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що позов слід задовольнити частково зобовязавши нарахувати та виплатити в користь позивача підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю починаючи з 19.04.2010 року.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над нормативними актами Кабінету Міністрів України колегія суддів вважає, що застосування відповідачем положень постанов Кабінету Міністрів України є безпідставним, а тому виплати повинні здійснюватись відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відносно заперечень відповідача щодо неправильного застосування положень ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», колегія суддів, зазначає, що відповідно до ч.1 ст.28 наведеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ч.3 ст.28 вищевказаного Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2010 рік встановлений ст.53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік.

Колегія суддів також, вважає за потрібне наголосити, що покликання відповідача на те, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, тому будь-які виплати у збільшених розмірах будуть можливі тільки після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України є безпідставними, оскільки відсутність бюджетних асигнувань для задоволення вимог до уваги взяти не можна, так як невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність бюджетних коштів не є підставою для виправдання недоплати наведених вище виплат.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 100, 160, 195, 197, 198 п.3, 202 п.4, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 щодо зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 18 квітня 2010 року включно залишити без розгляду.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року у справі №2а-555/10 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо ненарахування і невиплати в користь ОСОБА_1 згідно ст.39, ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 19 квітня 2010 року неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області нараховувати та виплачувати в користь ОСОБА_1 згідно ст.39, ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 19 квітня 2010 року з врахуванням виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_2