Справа № 2а/1570/1270/11
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Київ К/800/30603/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуІзмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області
на постановуОдеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2011 року
та ухвалуОдеського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року
у справі№2а/1570/1270/2011
за позовомВідкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»
доІзмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у міста Одесі
провизнання дій протиправними, визнання нечинною вимоги та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» (далі по тексту - позивач, ВАТ «УДП») звернулось до суду з позовом до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області, правонаступником якої є Ізмаїльська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі по тексту - відповідач 1, Ізмаїльська ОДПІ) та Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у міста Одесі (далі по тексту - відповідач 2, СДПІ), в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача 1, направлені на складання акту опису активів, накладення публічного обтяження - податкової застави на активи та продовження дій, спрямованих на відчуження активів;

- визнати нечинною першу податкову вимогу від 22 грудня 2010 року №1/151 про сплату податкового боргу у розмірі 6732423,00 грн.;

- визнати протиправними дії СДПІ щодо продовження дій, направлених на відчуження активів позивача в рахунок погашення податкового боргу;

- зобов'язати СДПІ скасувати публічне обтяження - податкову заставу активів позивача, накладену на підставі першої податкової вимоги від 22 грудня 2010 року №1/151.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Ізмаїльської ОДПІ щодо складання акту опису активів, визнано нечинною першу податкову вимогу від 22 грудня 2010 року №1/151, зобов'язано СДПІ скасувати публічне обтяження - податкову заставу активів ВАТ «УДП».

В іншій частині позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач не скористався своїм правом надати заперечення проти касаційної скарги.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Ізмаїльською ОДПІ було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2008 року, за результатами якої складено акт від 27 квітня 2009 року №125821.

На підставі зазначеного акта до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення строків проведення розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності рішенням від 12 травня 2009 року №.

За результатами оскарження зазначеного рішення у судовому порядку постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2010 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року, ВАТ «УДП» відмовлено в задоволенні позову.

У зв'язку з узгодженням суми штрафних санкцій та непроведення позивачем їх сплати у визначені законодавством строки, відповідачем 1 було складено та направлено платнику податків податкову вимогу, а згодом акт опису активів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, що на процедуру стягнення штрафних (фінансових) санкцій положення Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ не поширюються.

Переглянувши судові рішення у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

За визначенням пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України 32181-ІІІ) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно частини з 1 статті 2 Закону України «Про систему оподаткування» під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Види та перелік податків і зборів (обов'язкових платежів), що справляються на території України, встановлені статтями 14 і 15 Закону України «Про систему оподаткування».

Аналіз наведених правових норм свідчить, що податкове зобов'язання стосується обов'язку платника податків сплатити до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду податку, збору (обов'язкового платежу), встановленого Законом України «Про систему оподаткування».

За своєю суттю штрафна санкція, встановлена Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР є адміністративно-господарською санкцією, оскільки є заходом майнового характеру, який застосовується органом державної влади за порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчим актом правил здійснення господарської діяльності та спрямований на припинення правопорушення і ліквідації його наслідків, тобто підпадає під критерії визначення адміністративно-господарської санкції, встановлені статтею 238 Господарського кодексу України.

За результатами аналізу наведених правових норм слід дійти висновку, що стягнення зазначеного штрафу, як адміністративно-господарської санкції застосованої до суб'єкта господарювання, тобто притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення в сфері господарської діяльності, здійснюється у загальному - судовому порядку, а не у порядку та спосіб, які визначені Законом України №2181-ІІІ для стягнення податкового боргу.

Відтак, наведене підтверджує правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при винесенні судових рішень, що доводами касаційної скарги не спростовується.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року у справі №2а/1570/1270/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна