Справа № 804/3872/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 р. Справа № 804/3872/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В.
за участю:
представника позивача представника відповідача Артем О.В. Гагарського А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Еней 2005" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області у якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача від 20.02.2015 року № 000482204;

визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення висновків про нереальність здійснення господарських відносин із ТОВ «БК «Артбілд» (), їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме: встановлення відсутності об'єктів оподаткування та неможливості реального здійснення платником податків операцій з ТОВ «БК «Артбілд».

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення, що оскаржено.

Позивач зазачає, що податкове повідомлення - рішення було прийнято відповідачем за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Еней 2005» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності у вересні 2014 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 19.12.2014 року № 807/2204/30272853.

Відповідно до висновків, викладених в Акті перевірки, перевіркою встановлено наступні порушення ПП «Еней 2005»:

1) не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «БК «Артбілд», їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме: встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій з ТОВ «БК «Артбілд» за вересень 2014 року;

2) п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за вересень 2014 р. у розмірі 1 362326,70 грн.,

ПП «Еней» не погоджується з доводами та висновками, викладеними в Акті перевірки, заперечує проти наявності в діяльності товариства порушень встановленого порядку ведення податкового обліку.

Представник позивача, що прибула у судове засідання, позов підтримала та надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача, що з'явився у судове засідання позов не визнав, мотивуючи відсутністю проведення фінансово - господарських операцій ПП «Еней 2005» та ТОВ «БК «Артбілд» у зв'язку із чим ПП «Еней 2005» права на податковий кредит позбавлено.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем нараховано та відобрадено у бухгалтерському обліку та податковій звітності податковий кредит на підставі податкових накладних та інших первинних документів складених за результатами наданих ТОВ «БК «Артбілд» послуг.

Відповідно до зазначених документів 01.09.2014 року між ПП «Еней 2005» (замовник) та ТОВ «БК «Артбілд»(виконавець) було укладено Договір про надання послуг № 9, відповідно до якого виконавець над. замовнику маркетингові послуги, а замовник зобов'язаний прийняти їх за актами приймання-передачі та оплатити їх вартість.

01.09.2014 року сторонами погоджено Завдання № 1 до Договору, відповідно до якого зазначається, які саме маркетингові послуги надаються замовнику виконавцем, їх обсяг, вид та сфера дослідження.

Відповідно до Додаткової угоди №1 сторони погодили, що інформація за маркетинговими дослідженнями надається як в паперовому так і в електронному вигляді, з метою прискорення її використання. Крім того, сторони домовились, що замовник не заперечує проти залучення третіх осіб (підрядників) для виконання виконавцем зобов'язань за договором.

Послуги виконавцем були надані замовником у повному обсязі, відповідно виду, обсягу та напрямам, визначених у Завданні № 1, а також у спосіб та строки, передбачені п. 2.2 Додаткової угоди до Договору.

Відповідно до вимог п. 5.1. Договору, п. 3 Додаткової угоди № 1, по завершенню робіт та при відсутності зауважень замовника, сторони складають та підписують Акт про виконані роботи за підсумками календарного місяця. Сторонами підписані акти приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг) та контрагентом позивача видані податкові накладні.

27.02.2015 року між ПП «Еней 2005» та ТОВ «БК «Артбілд» укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до якого сторони домовились про розрахунок за зобов'язанням простим векселем.

02.03.2015 року підписано Акт приймання-передачі простого векселя, згідно якого ТОВ «БК «Артбілд» прийняло від ПП «Еней 2005» простий вексель на суму 8 173 960,20 грн.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Еней 2005» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності у вересні 2014 року, відповідачем складено акт перевірки від 19.12.2014 року № 807/2204/30272853, відповідно до якого: відсутні звіти про надані послуги; дефектні акти приймання-передачі (не вказано кількість залучених осіб до виконання робіт та не зазначено повного обсягу виконаних робіт); ТОВ «БК «Артбілд» відсутнє за місцезнаходженням; у контрагента відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) у підприємств-постачальників/покупців та надання маркетингову послуг не є основним видом діяльності; відсутнє декларування ТОВ «БК «Артбілд» зобов'язань за господарськими операціями.

Відповідні відомості стали підставою для висновку про нереальність проведення фінансово- господарських операцій ПП «Еней 2005» та позбавлення ПП «Еней 2005» права на податковий кредит.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку (Лист Вищого Адміністративного Суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пп. 14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідачем під час перевірки встановлено обставини, які свідчать про укладення договору з контрагентом без наміру створити наслідки, які передбачені договором.

В той же час позивачем в ході розгляду справи не надано належних доказів, що спростовують висновок відповідача та свідчать про реальність вчинених операцій, а також того, що вчинення зазначених операцій було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання обґрунтованої податкової вигоди.

Надані позивачем докази не підтверджують реальність вчинених операцій.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються іі вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним до позивача застосовано штрафні санкції у відповідності до ст. 123 Податкового кодексу України.

Тому, рішення та дії відповідача, що оскаржено, є правомірними, а адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства "Еней" ( ) на користь Державного бюджету України (р/р №4008 у ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, одержувач - УДКСУ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська) решту судового збору в сумі 4384, 80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 08 червня 2015 року

Суддя Р.А. Барановський