Справа № 804/10948/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2015 р. м. Київ К/800/41508/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Васильченко Н.В.

Леонтович К.Г.

секретар судового засідання - Маджар О.М.

за участю

представника відповідача - Глушковської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі за позовом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулося в суд з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем було прийняте неправомірне рішення про коригування митної вартості, чим порушено права та охоронювані законом інтереси позивача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів №110050001/2013/000008/1 від 12.07.2013 року.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Дніпропетровська митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивачем у даній справі було укладено контракт №1410 від 03.04.2012р. з «Dalmond Trade House Limited», Кіпр, в межах якого з урахуванням доповнення №9 від 15.04.2013р. до контракту №1410 від 03.04.2012р., специфікації №43 від 17.06.2013р. продавцем - «Dalmond Trade House Limited», Кіпр, 09.07.2013р. було здійснено поставку товару - порошку вогнетривкого периклазового не агломерованого (не спеченого) магнезитового середньозернистого марки DALPOR P87E в кількості 67 400кг. Митне оформлення вказаного товару здійснювалось позивачем на підставі поданої ним до Дніпропетровської митниці митної декларації №110050001/2013/010125 від 09.07.2013р., при цьому митна вартість цього товару була визначена позивачем за ціною контракту (основний метод) щодо товарів, які імпортуються, відповідно до п.1 ч.1 ст. 57, ст. 58 Митного кодексу України у розмірі 373 долари США за тону.

Для підтвердження заявленої митної вартості вищезазначеного товару, позивачем було надано митному органу картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами; контракт №1410 від 03.04.2012р., доповнення №9 від 15.04.2013р. до контракту та специфікація №43 від 17.06.2013р.,; інвойс № від 27.06.2013р.; рахунок-фактура виробника № від 27.06.2013р.;накладна УМВС АТ419968; сертифікат якості №23002042 від 26.06.2013р., договір комісії №DTH від 23.12.2011р.; експортна вантажна митна декларація №10504060/270613/0000768 виробника товару ТОВ «Група «Магнезит», Росія від 27.06.2013р., зазначені обставини не заперечувались представниками осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Посадовою особою митниці відповідно до ст. 54 Митного кодексу України було здійснено контроль правильності визначення митної вартості задекларованого позивачем товару під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості ввезеного на митну територію України товару, та було встановлено, що митна вартість задекларованого позивачем товару не може бути визначена за ціною контракту щодо товару, який імпортуються, оскільки документи надані до митного оформлення товару мають розбіжності та не містять даних про вартість перевезення, що не уможливлює розрахунок заявленої митної вартості і не дає можливості перевірити складові митної вартості.

09.07.2013р. митним органом, під час консультацій, декларанта було зобов'язано протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: належним чином оформлений рахунок № та / або підтвердження його достовірності; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

10.07.2013р. та 11.07.2013р. позивачем було надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: лист «Dalmond Trade House Limited» від 16.04.2013р. №013/1604/DTH13; комерційна пропозиція «Dalmond Trade House Limited» №004/1402/ DTH від 14.02.2013р.; виписка із прайс-листа ТОВ «Група «МАГНЕЗИТ» від 23.04.2012р.; лист ДМСУ від 01.03.2011р. №11/3-10.10/3339-ЕП; заявка №43-1410/030412 від 19.06.2013р. до договору комісії DTH-090-11 від 23.12.2011р., укладеного між «Dalmond Trade House Limited» та ТОВ «Група «Магнезит».

12.07.2013р. Дніпропетровською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №110050001/2013/000008/1 за яким митна вартість порошку вогнетривкого периклазового не агломерованого (не спеченого) магнезитового середньозернистого марки DALPOR P87E в кількості 67 400кг була із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2-б - метод за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів у розмірі 0,437 доларів США за кг.

Вважаючи дане рішення відповідача неправомірним, позивач звернувся в суд з позовом про визнання незаконним та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості №110050001/2013/000008/1 від 12.07.2013р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що документи, надані позивачем митному органу, не підтвердили заявлену митну вартість, а тому оспорювань рішення про коригування митної вартості №110050001/2013/000008/1 від 12.07.2013року є правомірним і не підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про задоволення позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем було подано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості, в той час як відповідачем не підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності та достатності поданих позивачем відомостей про визначення митної вартості товару за основним методом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 № 599, визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та (або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об'єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Як установлено судами попередніх інстанцій, товариство митному органу на підтвердження заявленої митної вартості товару та методу її визначення позивачем було надано митному органу картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами; контракт №1410 від 03.04.2012р., доповнення №9 від 15.04.2013р. до контракту та специфікація №43 від 17.06.2013р.,; інвойс № від 27.06.2013р.; рахунок-фактура виробника № від 27.06.2013р.;накладна УМВС АТ419968; сертифікат якості №23002042 від 26.06.2013р., договір комісії №DTH від 23.12.2011р.; експортна вантажна митна декларація №10504060/270613/0000768 виробника товару ТОВ «Група «Магнезит», Росія від 27.06.2013р.

Додатково було надано також лист «Dalmond Trade House Limited» від 16.04.2013р. №013/1604/DTH13; комерційна пропозиція «Dalmond Trade House Limited» №004/1402/ DTH від 14.02.2013р.; виписка із прайс-листа ТОВ «Група «МАГНЕЗИТ» від 23.04.2012р.; лист ДМСУ від 01.03.2011р. №11/3-10.10/3339-ЕП; заявка №43-1410/030412 від 19.06.2013р. до договору комісії DTH-090-11 від 23.12.2011р., укладеного між «Dalmond Trade House Limited» та ТОВ «Група «Магнезит», з яких вбачається, що ціна товару за одиницю продукції відповідає заявленій позивачем при його митному оформленні.

Судами також встановлено, що при здійсненні митного контролю та контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів відповідачем було виявлено ряд розбіжностей у поданих ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» документах, а саме виявлено, що підпис генерального директора ТОВ «Група «Магнезит» Одегова С.Ю. у рахунку-фактурі від 27.06.2013р. № відрізняється від підпису, зазначеного у договорі комісії від 23.12.2011р. №DTH-090-11, а також підпис головного бухгалтера ТОВ «Група «Магнезит» ОСОБА_4 у рахунку-фактурі № від 27.06.2013р. відрізняється від підпису, зазначеного у прайс-листі виробника товару б/н від 25.02.2013 року. При цьому при порівнянні підпису головного бухгалтера ТОВ «Група «Магнезит» ОСОБА_4 у рахунку-фактурі було встановлено, що даний підпис співпадає з підписом, зазначеним у гр.54 ВМД країни відправлення від 27.06.2013 року №10504060/270613/0000768 та належить провідному спеціалісту ВЗЕД ОСОБА_5. Також надані позивачем до митного контролю товаротранспортна накладна від 27.06.2013р. АТ419968 та контракт від 03.04.2013р. №1410, не містять даних про вартість перевезення при умовах поставки DAP ст. Кривий Ріг, що, в свою чергу, унеможливлює розрахунок заявленої вартості. Прайс-лист виробника товару б/н від 25.02.2013р. містить реквізити про зовнішньоекономічний договір від 03.04.2012р. №1410, договір комісії від 23.12.2011р. №DTH-090-11 та базис поставки, за яким здійснюється поставка задекларованого товару, що не відповідає вимогам статті VІІ ГАТТ.

З огляду на це, колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2013 року по справі № 21-354а13, відповідно до якої митні органи мають виключну компетенцію у питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до встановлених обставин у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості з огляду на те, що позивачем не було надано документів , які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, що унеможливило визначення правильності обчислення заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.57 цього Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);2) другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до підпараграфів (а) та (b) параграфу 2 статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно Додатку І Примітки та додаткові положення до параграфу 2 статті VII ГАТТ сумісним зі Статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Систематизованим збірником цін (тарифів) за групами та видами товарів (послуг) є прайс-лист (прейскурант). Згідно ГОСТ 7.60-90 прейскурант - це нормативно-виробниче практичне чи довідкове видання, що містить систематизований перелік матеріалів, виробів, обладнання, виробничих операцій та послуг із зазначенням цін, а інколи і коротких характеристик.

З аналізу наведених норм вбачається, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об'єктивних даних, що піддаються обчисленню.

При цьому частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації;5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення;8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Пунктом 2.3Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» встановлено, що при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 МК України для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

На підставі наведених законодавчих норм, як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем було направлено позивачеві запит від 09.07.2013р. у складі авторизованого електронного повідомлення про надання додаткових документів і відомостей на підтвердження заявленої митної вартості. Також з декларантом проведено консультацію.

Означеним вище запитом у позивача були витребувані наступні додаткові документи: 1)належним чином оформлений рахунок № та/або підтвердження його достовірності; 2)документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом із супровідними листами від 10.07.2013р. №233-150 та від 11.07.2013р. №233-152 декларантом на вимогу митниці було надано наступні додаткові документи:1)лист продавця - фірми «DalmondTradeHouseLtd»№013/1604/DTH13 від 16.04.2013р. відносно того, що ця фірма не є резидентом України і її діяльність регламентується виключно кіпрським законодавством та нормативними актами Європейського Союзу, згідно яких обов'язковим реквізитом на інвойсі є печатка, а проставляння підпису уповноваженої особи не вимагається; 2)комерційна пропозиція фірми «DalmondTradeHouseLtd»№004/1402/DTH від 14.02.2013р. на поставку вогнетривкої продукції (а.с.32); 3)виписка із прайс-листа виробника - ТОВ «Група «Магнезит» від 23.04.2012р. (а.с.33); 4)лист Державної митної служби України №11/3-10.10/3339-ЕП від 01.03.2011р. із роз'ясненнями щодо форми складання підприємством-нерезидентом рахунку (інвойсу) та з вказівкою про те, що відсутність підпису на ньому не є підставою для відмови у митному оформленні (а.с.34); 5)заявка (специфікація) №43-1410/030412 від 19.06.2013р. до договору комісії №DTH-090-11 від 23.12.2011р., укладеного між фірмою «DalmondTradeHouseLtd» та ТОВ «Група «Магнезит».

Також позивачем повідомлялося, що документи, які вимагаються митницею вже надавалися при попередніх митних оформленнях, зокрема, лист ТОВ «Група «Магнезит» №1110/12-01 від 11.10.2012р., в якому повідомлялося, що всі рахунки-фактури на кожну окрему поставку вогнетривкої продукції виписуються, як правило, в день відвантаження та митного оформлення вантажу. З метою прискорення процесу надання всіх необхідних бухгалтерських документів вантажоотримувачу, керівництвом ТОВ «Група «Магнезит» вирішено делегувати право підпису рахунків-фактур посадовим особам товариства, відповідальним за оформлення та відвантаження вогнетривкої продукції та уповноваженим підміняти керівництво товариства у вирішенні інших питань.

Крім того декларантом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було надано митниці повідомлення №233-154 від 12.07.2013р., в якому на вимогу відповідача №31740 від 09.07.2013р. повідомлялося, що документи, які вимагаються були надані, додаткових документів надати немає можливості. Також позивач у цьому повідомлені зазначив, що вважає, що декларантом надано повний перелік документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що оцінюються, відповідно до вимог митного органу, тому просить визнати заявлену митну вартість на підставі наданих документів, або винести рішення у термін відповідно до ст.255 МК України.

Щодо наданих на вимогу митного органу додаткових документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дані документи не підтвердили заявлену ним митну вартість, з огляду на наступне.

Так, у комерційній пропозиції фірми «DalmondTradeHouseLtd» №004/1402/DTH від 14.02.2013р. зазначено, що строк дії запропонованої ціни до 31.03.2013р., в той час як поставка товару здійснювалась у червні-липні 2013 року. Крім того дана комерційна пропозиція містить посилання на конкретний контракт, а також на умови оплати (згідно з чинним контрактом) таумови поставки, а саме: DАР ст. Кривий Ріг - Головний, згідно ІНКОТЕРМС 2010, а, отже, не є прейскурантом для широкого загалу.

Виписка із прайс-листа ТОВ «Група «Магнезит» від 23.04.2012р. датована більш ніж за рік до поставки товару, крім того у цьому прайс-листі також мається посилання на конкретний контракт (№1410 від 03.04.2012р.) та договір комісії (від 23.12.2011р. №DTH-090-11), а також в умовах поставки даного прайс-листа зазначено конкретну інформацію щодо місця поставки товару, що, в свою чергу, також свідчить про те, що і цей прайс-лист не є розрахованим на невизначене коло контрагентів, а, отже, не може бути підтвердженням об'єктивності заявленої митної вартості в розумінні п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України.

Щодо заявки(специфікації) №43-1410/030412 від 19.06.2013р. до договору комісії №DTH-090-11 від 23.12.2011р., укладеного між фірмою «DalmondTradeHouseLtd» та ТОВ «Група «Магнезит», то означена заявка не відповідає положенням розділу 4 договору комісії №DTH-090-11 від 23.12.2011р., так як, згідно вказаного розділу договору, подання цієї заявки повинно було передувати укладанню специфікації №43 від 17.06.2013р. до зовнішньоекономічного контракту №1410 від 03.04.2012р., укладеного між позивачем та фірмою «Da lmondTradeHouseLtd».

Таким чином, означені додаткові документи не є належним підтвердженням складових заявленої митної вартості.

Судами також встановлено, що декларантом було надано не всі додаткові документи, витребувані запитом митниці від 09.07.2013р.

Щодо листів продавця товару - фірми «DalmondTradeHouseLtd» від 16.04.2013р. №013/1604/ DTH13 та виробника продукції - ТОВ «Група «Магнезит» від 11.10.2012р. №1110/12-01, наданих додатково до митного контролю на запит митниці, то означені листи дійсно не містили відомостей відносно осіб, які підписали рахунок-фактуру, та не підтверджували їх повноваження.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що дана обставина не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення та визнання заявленої митної вартості, оскільки навіть відсутність підпису на поданому для здійснення митного контролю й оформлення товарів рахунку (інвойсу), складеному нерезидентом, згідно Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року, до якої Україна приєдналася відповідно до постанови Верховної Ради України від 19.06.1992р. №2479-ХІІ, та Рекомендацій Ради від 16.05.1979р., Рекомендацій ЄЕК ООН 1982р. №18 та 1983р. №6, не є підставою для відмови в митному оформленні.

Означена позиція визнається і митницею, про що свідчить лист-роз'яснення Державної митної служби України №11/3-10.10/3339-ЕП від 01.03.2011р.

Як встановлено судами раніше, 12.07.2013 року органом доходів та зборів було прийнято рішення про коригування митної вартості №110050001/2013/000008/1 та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №110050001/2013/00028 від 12.07.2013р.

Згідно п.2 ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вищезазначених норм та встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що декларантом було подано митному органу документи, які не містили достатньо відомостей для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у даному випадку діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, в тому числі МК України та Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», а також з використанням повноваження з метою, з якою воно надане, а саме з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.

Щодо обрання методу визначення митної вартості товару, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, частинами 2-6 статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Враховуючи те, що за результатами проведення митного контролю шляхом співставлення відповідно до ст.337 МК України із застосуванням системи управління ризиками митним органом було встановлено, що документи, подані позивачем відповідно до ч.2 ст.53 МК України на підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а додатково витребувані відповідачем документи надані частково і також не підтверджують заявлену митну вартість, це унеможливило здійснення перевірки числового значення заявленої митної вартості та застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

При цьому, ч.1 ст.59 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Крім того ст.ст.31-33 цього Кодексу органам доходів і зборів надано право застосовувати при проведені передбачених МК України митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем та засобів їх збереження, зокрема, інформаційних ресурсів митних органів, які складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Оскільки шляхом використання відповідних інформаційних ресурсів органу доходів та зборів відповідачем було встановлено відсутність інформації про продаж ідентичних товарів, це унеможливило застосування методу 2а) для визначення митної вартості товару позивача, через що відповідачем послідовно було перейдено до наступного методу визначення митної вартості, а саме до методу 2б).

Так, згідно ч.ч.1-4 ст.60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Шляхом використання відповідних інформаційних ресурсів органу доходів та зборів відповідачем було встановлено, що максимально наближеною до часу експорту оцінюваних товарів є операція з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну тим же контрагентом, що і позивачу, а саме - ТОВ «Группа «Магнезит» (декларант ПАТ «Дніпроважмаш»), митне оформлення якої здійснено відповідно до митної декларації №110080000/2013/111266 (ІМ 40 АА) від 08.05.2013р..

При цьому, з означеної митної декларації вбачається, що митному оформленню підлягав наступний товар: «магнезія не агломерована (не спечена): магнезитовий порошок DALPOR Р88Е ТТ 6-2008, без запаха, у вигляді порошку та каміння коричневого та бурого кольорів. Вміст MgO-91,3 мас%, містить Ca, Fe. №№ партії 1038-13 (згідно сертифікату якості №22000937 від 27.04.2013 року.) Кількість - 70,636 тон. Торгівельна марка: немає даних, виробник: ТОВ «Группа «Магнезит», країна виробництва: Росія». Митна вартість була визначена за ціною договору, яка становила 0,437 доларів США/кг.

З урахуванням наведеного, митна вартість товару позивача була визначена відповідно до статті 60 МК України на підставі наявної інформації щодо митного оформлення подібних (аналогічних) товарів із застосуванням відомостей митної декларації№110080000/2013/111266 (ІМ 40 АА) від 08.05.2013р. за наступними ознаками: схожі характеристики, складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції; країна виробництва (Росія); виробник (один і той самий - ТОВ «Группа «Магнезит»), про що винесено відповідне рішення про коригування митної вартості від 12.07.2013р. №110050001/2013/000008/1.

Означене рішення містить всі відомості згідно вимог ч.2 ст.55 МК України, а також Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів Україні від 24.05.2012р. № 598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р.за №883/21195, в тому числі у цьому рішенні було зазначено інформацію про право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 МК України.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

За правилами частини першої статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів -задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року - скасувати. Залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді: