Справа № 712/7799/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/7799/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Пироженко В.Д.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
за участю: секретаря судового засіданняНечай Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Черкаси Черкаської області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області про призначення пенсії за Списком №2, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними, скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси, оформлене протоколом № 5/2 від 26.01.2015 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, зобов'язати призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з 19.01.2015 року, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи на посаді учня апретурника апретурного цеху з 26.09.1979 року по 25.03.1980 року та на посаді апретурника апретурного цеху з 25.03.1980 року по 03.05.1988 року.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 серпня 2015 року позов задоволено - визнано неправомірним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в місті Черкаси Черкаської області оформлене протоколом № 5/2 від 26.01.2015 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 ОСОБА_5 та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області призначити ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 починаючи з 19.01.2015 року, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи на посаді учня апретурника апретурного цеху з 26.09.1979 року по 25.03.1980 рік, та на посаді апретурника апретурного цеху з 25.03.1980 року по 03.05.1988 рік.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.01.2015 ОСОБА_5 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, яка працювала на роботі зі шкідливими умовами праці, що віднесена до списку №2.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси, яке оформлено протоколом № 5/2 від 26.01.2015, ОСОБА_5 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 12 років 6 місяців за списком № 2.

Зокрема відповідачем зазначено, що періоди роботи з 25.03.1980 по 02.05.1988 в ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» на посаді апретурника не можна зарахувати до пільгового стажу за списком № 2, так як відповідно до чинного на період роботи позивача списку № 2, затвердженого ПРМ СРСР від 22.08.1956 № 1173, посада апретурника у ньому не передбачена.

Вважаючи вказане рішення пенсійного органу незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування та зобов'язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи на посаді учня апретурника апретурного цеху з 26.09.1979 по 25.03.1980, та на посаді апретурника апретурного цеху з 25.03.1980 по 03.05.1988.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача, при цьому виходив з доведеності та обґрунтованості позиції позивача щодо наявності у нього права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та, відповідно, неправомірності рішення відповідача про відмову у призначенні такої пенсії.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з такого.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

В силу положень статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі за текстом - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача, останній 26.09.1979 був прийнятий на посаду учня апретурника апретурного цеху ПАТ «Черкаський шовковий комбінат». З 25.03.1980 йому присвоєно професію апретурника 3 розряду. З 23.03.1987 йому присвоєно професію апретурника 5 розряду, на якій позивач пропрацював до 02.05.1988. Згідно з наказом ПАТ «Черкаський шовковий комбінат», професія апретурника була перейменована на «апаратника апретування».

В період роботи позивача ОСОБА_5 на посаді апретурника чинним був список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що у підрозділі 7 розділу ХХІ «Легка промисловість» вказаного Списку наявна лише професія «составитель аппретур», поряд із цим, професія апретурника (апаратника апретування), яку обіймав позивач, відсутня.

Вперше її було включено до Списку № 2, який затверджено постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (позиція 2210200а-10083 підрозділу 22102000 1 «Текстильна промисловість, розділу 22100000 XX «Легка промисловість»).

Апеляційним судом встановлено, що вказаний Список набув чинності після звільнення позивача з цієї посади.

Конституційний Суд України в пункті 2 мотивувальної частини Рішення від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав, що загальновизнаний принцип права про дію нормативно-правових актів у часі закріплено в частині першій статті 58 Конституції України. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому Конституційний Суд України роз'яснив, що положення частини першої статті 58 Основного Закону України про дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що "вона починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце".

Викладене дає підстави для висновку про те, що дія нормативно-правового акта - Списка № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, яким вперше віднесено до посад та робіт, які дають право на призначення працівникам пенсії за віком на пільгових умовах, професію апаратника апретування, не може поширюватися на правовідносини, пов'язані з виконанням трудових функцій на цій посаді позивачем, які мали місце до набрання цим Списком чинності.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом України у постанові від 7 травня 2012 року (справа №21-429а11).

Таким чином, оскільки чинним на час роботи позивача за професією апретурник (апаратник апретування) Списком № 2 не було передбачено цієї професії, поряд із цим, вперше її було включено до Списку № 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, який набув чинності після звільнення позивача з цієї роботи, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача, що періоди роботи ОСОБА_5 на посаді учня апретурника апретурного цеху з 26.09.1979 по 25.03.1980, та на посаді апретурника апретурного цеху з 25.03.1980 по 03.05.1988 не підлягають включенню до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, на думку судової колегії, оскаржуване рішення пенсійного органу про відмову позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, було прийнято останнім правомірно, правові підстави для його скасування та, як наслідок, зобов'язання відповідача призначити таку пенсію із включенням наведених періодів роботи позивача до спеціального стажу, відсутні.

Крім того, на думку апеляційного суду, ототожнення судом першої інстанції професій фарбувальника, яка на період роботи позивача була віднесена до Списку № 2 із професією власне апретурника, за якою працював позивач і яка у такому списку відсутня, є безпідставним та нормативно необґрунтованим, оскільки технологічно ці професії є самостійними і не є однаковими по відношенню одна до одної.

На користь такого висновку та відсутності у зв'язку із цим підстав для їх ототожнення, свідчить також та обставина, що кожну з них окремо було включено до Розділу ХХ «Легка промисловість» списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, зокрема, апаратник апретування - позиція 2210200а-10083 (включена вперше) та фарбувальник, відповідно, - 2210200а-13170.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, який, всупереч вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу яких судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, прийняв рішення з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Черкаси Черкаської області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області про призначення пенсії за Списком №2 - задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 серпня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст постанови виготовлено 5 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.