Справа № 2а-2162/09/1770
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ К/800/42391/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.

Кошіля В.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.08.2010

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2014

у справі № 2а-2162/09/1770

за позовом Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Дубенський комбінат хлібопродуктів"

до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.08.2010, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2014, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.08.2008 № /0 в частині визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток в сумі 209 357,50 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної відповідачем позапланової виїзної документальної перевірки позивача, складено Акт перевірки від 22.07.2008 № 140-16/7, в якому встановлено порушення вимог пп.4.1.6, п.4.1 ст.4, п.5.1, пп.5.2.1, п.5.2, пп.5.3.5, пп.5.3.9, п.5.3 ст.5, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

На підставі акта перевірки, відповідачем 05.08.2008 прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на прибуток в сумі 267 450,50 грн., у тому числі за основним платежем - 193 223,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 74 227,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із п. п. 5.1, 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Податковим органом у спірному акті перевірки зазначено, що позивачем не включено до валового доходу по першій події операції, відображені в розділі 3.1.5/1 акту від 09.06.2008 № 142/23/00955779 у сумі 98 644,00 грн. за 2007 рік про результати виїзної планової документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2007 по 31.12.2007, при цьому розділ 3.1.5 називається «Податок на додану вартість». Представник податкового органу не зміг надати пояснення, чому у вказаному акті перевірки від 09.06.2008 р. інспектором вчинено такий напис (посилання).

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні суду першої інстанції, представники сторін погодилися, що в акті планової перевірки від 09.06.2008 таке порушення зазначене на сторінці 16 у розділі 3.1.1 «Валовий дохід». При цьому, знову міститься посилання на розділ 3.1.5 «Податок на додану вартість».

У цьому випадку представник податкового органу не зміг надати пояснення щодо не включення до валового доходу по першій позиції операцій, відображених у розділі 3.1.5. У самому ж розділі 3.1.5 акту перевірки від 09.06.2008 податковим органом не описані операції, які покладені в основу висновку про порушення вимог п.4.1 ст.4, пп.11.3.1. п. 11.3. ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Отже, про факт порушення вимог п.4.1 ст.4, пп.11.3.1. п.11.3. ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» податковим органом зазначалось у акті перевірки від 09.06.2008..

Таким чином, суди дійшли вірного висновку, що в цій частині висновки податкового органу слід визнати помилковими та неправомірними, а визначення податкового зобов'язання в сумі 24 66,00 грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 9 932,00 грн. є протиправним.

Крім того, матеріали справи свідчать, що податковим органом, як порушення вимог податкового законодавства, зазначено операції, відображені в акті перевірки від 22.07.2008 на сторінці 13 та 19. Представник позивача визнала порушення вимог податкового законодавства лише частково в сумі 9 500,00 грн., внаслідок чого сплачено 2 375,00 грн. суми основного платежу та -57,00 грн. - штрафних санкцій.

При цьому, в решті суми працівниками податкового органу на сторінці 18-19 акту від 22.07.2008 невірно відображено таку суму приросту (убутку), оскільки у таблиці на сторінці 17 за даними податкового органу відображені зведені дані по залишках запасів станом на 01.01.2007, які становлять 74 459,45грн. Станом на 01.04.2007, за даними податкового органу, залишки запасів становлять 64 004,94грн. У таблицях на сторінці 18 та 19 акту податковим органом відображено балансову вартість у сумі 64 959,00 грн., тоді як податковий орган балансову вартість визначив у сумі 74 459,45грн.

Згідно пояснень представника позивача, сума 64 959,00грн. взята із податкової декларації, яка в свою чергу була помилково визначена внаслідок невідображення даних по запасах по 205 рахунку «Будівельні матеріали». У подальшому така помилка була виправлена шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Судами вірно зазначено, що, оскільки, податковий орган визначив суму балансової вартості, станом на 01.01.2007, 74 459,45 грн., то і в подальшому ця сума мала б бути відображена у колонках та рядках за даними перевірки, тому відповідно за даними перевірки убуток балансової вартості запасів станом на 01.04.2007 має становити 10 454,45грн. (74 459,45грн. - 64 005,00грн.). В результаті підприємством валові витрати мали б бути завищені лише на 184,55грн., а не на 18 785грн.

Встановлено, що така ж помилка податкового органу має місце і у розрахунках за І півріччя, 9 місяців та за 2007 рік, у зв'язку із чим вірними є висновки судів, що податковим органом неправомірно визначено суму податкового зобов'язання та суму штрафних санкцій, за винятком самостійно обрахованої та сплаченої суми по основному зобов'язанню (2 375,00грн.) та штрафних санкціях (957,00грн.), тому податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо визначення податковим органом порушення позивачем пп.4.1.6, п.4.1. ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», слід зазначити наступне.

Насіння ріпаку перебувало на відповідальному збереженні на підставі договорів зберігання, складських накладних. У обороті позивача таке насіння ріпаку не перебувало. Фактично насіння ріпаку обліковувалося на позабалансовому рахунку №023 протягом 2007-2008 років до встановлення обставин у кримінальній справі №58/26-08 порушеної за цим фактом відносно колишнього заступника директора ОСОБА_2

Факт нестачі насіння ріпаку в кількості 163,567 тонн на суму 425 274.00 грн., яка була встановлена актом інвентаризації комісії згідно наказу директора від 05.03.2008 №32 та підтверджена актом КРУ №140-16/7 від 14.03.2008. На збереження насіння ріпаку передавалося ТОВ фірмою «Габен» та приватним підприємцем ОСОБА_2, який одночасно працював на підприємстві позивача на посаді заступника директора. Використовуючи своє посадове становище, ОСОБА_2 реалізував не лише насіння ріпаку, яке було ним здане, як приватним підприємцем, на збереження, а й насіння ріпаку, яке було здане на збереження ТОВ фірмою «Габен».

Разом з тим, податковим органом не надана належним чином оцінка цим обставинам, а лише взято до уваги складські квитанції, що потягло за собою неправомірний висновок про порушення позивачем пп.4.1.6, п.4.1. ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а відтак, в цій частині податкове повідомлення-рішення є неправомірним.

Щодо порушення, на думку податкового органу, вимог п.5.1, пп.5.2.І, п.5.2, пп.5.3.9, п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п. 5.1. ст.5 пп.15.1.1 п. 15.1. ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», то оскільки позивач неправомірно включив в рядок 04.1 «витрати на придбання товарів (робіт, послуг)» податкової декларації з податку на прибуток підприємств витрати минулих податкових періодів, понесені в результаті надання послуг приватним підприємством «Феміда», по яких минув строк давності на суму 59083грн. за IV квартал 2007 року, то судами встановлено, що фактично акти виконаних робіт платнику податків від ПП «Феміда» були надані у 2007 році: за жовтень 2007 року на суму 20 401,00 грн., за цей же період на суму 26 068,00 грн., за листопад 2007 року на суму 12 444,00 грн. Всього надано актів виконаних робіт на суму 58 913,00 грн. Непідтверджена сума об'єкту оподаткування - 170,00 грн.

Оскільки, платником податків підтверджено, що витрати минулих періодів ним були оплачені лише після надходження актів виконаних робіт у жовтні-листопаді 2007 року, то вірним є висновок судів, що в цій частині податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а в частині непідтвердженої суми об'єкту оподаткування у розмірі 170,00 грн. та нарахованих податкових зобов'язань (податок на прибуток 42,50 грн. та штрафні санкції у сумі 170,00 грн.) у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, судами враховано, що згідно пп.17.1.3. п.17.1. ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

З урахуванням самостійної сплати платником податків суми податкового зобов'язання та часткову сплату штрафної санкції, суди дійшли вірного висновку, що в цій частині податкове повідомлення-рішення слід визнати протиправним, у решті позовних вимог в цій частині (щодо штрафу в розмірі 9 010,00грн.) слід відмовити в задоволенні позову.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області - відхилити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.08.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль