Справа № 804/5714/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2015 р. Справа № 804/5714/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському раойні м. Дніпродзержинська до субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-
Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська звернулося до суду з адміністративним позовом до субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 з позовними вимогами про стягнення заборгованості в сумі 7448,84 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та за 2004р.-2010р. відповідач не сплатив суму єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у звязку з чим за вказаний період виникла недоїмка у розмірі 7448,84 грн. Сума заборгованості відповідачем не сплачена, посилаючись на ч.2, 6 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» просить суд стягнути з відповідача заборгованість.
Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_4 зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, як платник обовязкових страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Судом встановлено, 12.05.2011р. управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області складено ОСОБА_2 №236 звірки розрахунків фінансово-господарської діяльності субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати страхових внесків (збору) на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.
Згідно Висновків вказаного акту, платником порушено Прикінцеві положення пп.2 п.8 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пп.5.3.2 п.5.3 Інструкції №21-1 від 19.12.2003р. ПП ОСОБА_4 були донараховані страхові внески за кожний місяць, в якому був чистий дохід до суми мінімального страхового внеску, дійсного на той момент у загальній сумі 8879,88: за 2004р. 735,85грн., за 2005р. 1059,25грн., за 2006р. 1261,05грн., за 2007р. 1582,56грн., за 2008р. 1962,12грн., за 2009р. 2279,06грн. Враховуючи фактичну сплату страхових внесків ФОП ОСОБА_4, загальна сума до сплати 8888,74грн.
Відповідно до п.1.2 вказаного ОСОБА_2 звірки, дата взяття на облік 11.12.2004р. Спосіб оподаткування з 01.01.04р. по 01.01.11р. загальна система оподаткування.
04 листопада 2013 року УПФУ в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було виставлено вимогу №Ф-258 в якій визначена загальна сума боргу платника страхових внесків станом на 01.11.13р. у розмірі 8888,74грн., у т.ч. недоїмка із внесків 8888,74грн.
Вказана вимога звернута до виконання Державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області та винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника ВП№42638274 від 07.04.2014р., якою постановлено.
Вказана постанова не набрала законної сили, а справа перебуває в суді апеляційноїх інстанції.
Згідно п.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до п.5.9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663, обчислення страхових внесків органами Пенсійного фонду здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які нараховуються страхові внески.
Обчислення органами Пенсійного фонду сум страхових внесків за минулі періоди провадиться виходячи з розміру страхового внеску, що діяв на день нарахування виплат (доходу).
Пунктами 8.2, 8.3 Інструкції №21-1 передбачено, що органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.
У випадку "а" вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки.
У випадках, визначених підпунктами "б" та/або "в" цього пункту, вимога надсилається протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати страхових внесків (заборгованість зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені). Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників.
Вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи).
При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1-а частина - літери "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2-а частина - порядковий номер, 3-я частина - літера "У" (узгоджена вимога).
Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.
Вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установленим Кабінетом Міністрів України.
Якщо страхувальник на день надсилання йому органом Пенсійного фонду вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приймаючи рішення по суті вказаного спору суд виходив з наступного.
04 листопада 2013 року УПФУ в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області позивачу було виставлено вимогу №Ф-258 в якій визначена загальна сума боргу платника страхових внесків станом на 01.11.13р. у розмірі 8888,74грн., у т.ч. недоїмка із внесків 8888,74грн.
Вказана постанова не набрала законної сили, а справа перебуває в суді апеляційної інстанції.
Тобто вказана сума заборгованості не є узгодженою станом на час звернення позивача до суду із позовом про стягнення.
Разом з тим згідно правової позиції Верховного Суду України висловленій в постанові від 03.10.2013р. по справі № 21-359а13, зазначено що вимога про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є виконавчим документом, який підлягає виконанню ДВС.
Таке рішення може бути оскаржено в суді, якщо особа, яка звертається до суду, вважає, що її права, свободи або інтереси порушено.
Суб'єкт владних повноважень позбавлений можливості звертатися до адміністративного суду із заявами, в яких ставиться вимога про підтвердження власного рішення, яке ухвалено в межах наданих йому законом повноважень.
Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого правового висновку: вимога про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є виконавчим документом, який підлягає виконанню ДВС, і при її наявності повторне звернення до суду про її стягнення не допускається, оскільки є рішення з цього ж питання суб'єкта владних повноважень, ухвалене в межах повноважень, наданих йому законом.
Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду Україхни, прийняте за результатми розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Таким чином, суд, дослідивши в сукупності норми чинного законодавства, докази наявні в матеріалах справи, зважаючи, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини на які посилався позивач, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська до субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1