Справа № 802/2099/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 жовтня 2015 р. Справа № 802/2099/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.

позивача: Стародуб А.О., Гордій А.В.

відповідача: Давиденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області

до: приватного підприємства "ТАУ-Поділля"

про: застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2015 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного підприємства «ТАУ-Поділля» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки було виявлено порушення, що створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей. За цих обставин позивач звернувся до суду з проханням застосувати до відповідача заходи реагування в сфері державного нагляду, а саме зупинити роботу АЗС №6 ПП «ТАУ-Поділля» шляхом опломбування вхідних дверей операторної та відключення від джерел електроживлення за адресою Вінницька область, Жмеринський район, с. Рів до повного усунення ним порушень законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Окремо зазначила, що підприємство здійснює заходи по усунення порушень, на даний час порушення, які відображені в акті перевірки усунуті частково.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі наказу від 20.05.2015 року за №51 та направлення на перевірку №125 від 15.06.2015 Жмеринським районним сектором Головного управління ДСНС України у Вінницькій області з 23.06.2015 по 24.06.2015 здійснено перевірку АЗС №6 ПП «ТАУ-Поділля», розташованої за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Рів.

В ході перевірки виявлені чисельні порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, які у відповідності до вимог частини 6 ст. 7 Закону задокументовані актом перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 24.06.2015 №44.

Станом на момент звернення позивача з позовом до суду, об'єкт експлуатувався з грубими порушеннями вимог пожежної безпеки, що створює небезпеку життю та здоров'ю громадян, а недоліки, виявлені під час перевірки відповідачем, не усунуті. Відтак, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", держаний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.

Згідно із частиною 4 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Частиною 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (у редакції, яка діє з 22.07.2014 року) передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Згідно із частиною 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Згідно із пунктом 12 частиною 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Таким чином, законодавством передбачено право посадових осіб центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки на звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно із частиною 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, згідно з Указом Президента України "Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій" від 16.01.2013 року № 20/2013, здійснює Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України та входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до статті 64 Кодексу цивільного захисту України, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області реалізує повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «ТАУ-Поділля» повністю не усунено порушення, які вказані в акті перевірки від 24.06.2015 року №44, оскільки відповідач 28.08.2015 року звернувся до Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про проведення повторної перевірки АЗС №6 ПП «ТАУ-Поділля», розташованої за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Рів.

В результаті проведеної перевірки Жмеринським районним сектором Головного управління ДСНС України у Вінницькій області складено акт №76 від 30.09.2015 року, яким зафіксовано ряд порушень правил пожежної та техногенної безпеки:

1) керівником АЗС не визначені обов'язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, не призначені відповідальні за пожежну безпеку, а також за утримання і експлуатацію технічних засобів протипожежного захисту (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 2. розділ II Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МВС України 30.12.2014 №1417, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 №252/26697 (далі - IIIІБУ));

2) наказом (інструкцією) не встановлено відповідний протипожежний режим (ст. 20 Кодексу ЦЗУ; п. 3 розділ IIППБУ);

3) територію, будівлю та приміщення не в повній мірі забезпечено відповідними знаками безпеки згідно з ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» та ГОСТ 12.4.026 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности» (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 8 розділ II ППБУ);

4) особи, робота яких пов'язана з підвищеною пожежною небезпекою, не пройшли спеціальне навчання (пожежно-технічний мінімум) (ст. 20, ст. 40, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 15, п. 20 розділ II ППБУ);

5) посадові особи не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки з отриманням спеціального посвідчення (ст. 20, ст. 40, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 16 розділ II ППБУ);

6) дерев'яні конструкції горищних приміщень не оброблені вогнезахисним розчином (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 2.5, п. 2.6 розділ III ППБУ);

7) підвальні приміщення АЗС захаращені горючими матеріалами, на дверях підвалу не вказано місце зберігання ключів (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 2.11 розділ III ППБУ);

8) на дверях горища будівлі АЗС не вказано місце зберігання ключів (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 2.12 розділ III ППБУ);

9) на АЗС не розроблено декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання щодо вимог законодавства у сфері пожежної безпеки (ст. 57 Кодексу ЦЗУ);

10) шляхи евакуації з будівлі АЗС мають горюче облицювання (оздоблення) (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 2.23 розділ III, п. 9 розділ II ППБУ);

11) приміщення електрощитової не розділено з іншими приміщеннями протипожежними дверима відповідно до вимог ДБН В. 1.1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва» (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 2.3 розділ III ППБУ);

12) не проведено ревізію (огляд) пристроїв блискавкозахисту (п. 1.21 Розділ IV ППБУ);

13) електророзетки в приміщеннях АЗС встановлені на горючій основі (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 1.17 розділ IV ППБУ);

14) електрощити не забезпечені схемами підключення споживачів з пояснювальними написами і вказівниками значення номінального стуму апарату захисту (ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 1.16 розділ IV ППБУ);

15) пожежні сповіщувачі в приміщеннях АЗС потребують ремонту (ст. 55 Кодексу ЦЗУ; Розділ VI п.10 НАПБ В.01.058-2008/112);

16) не надано договір на технічне обслуговування установки пожежної сигналізації (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 1.4 розділ V ППБУ);

17) АЗС не забезпечена запасом пожежних сповіщувачів, що має становити не менше 10% від кількості змонтованих (п. 1.4 розділ V ППБУ; п. 6.2.20 ДБН 02.5-56:2010);

18) не надано експлуатаційну документацію на автоматичну пожежну сигналізацію (п. 1.4 розділ V ППБУ; п. 6.2.7 ДБН В2.5-56:2010);

19) АЗС не забезпечена зовнішнім протипожежним водопостачанням (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 2.1 розділ V ППБУ; п. 11 розділ IV НАПБ В.01.058-2008/112);

20) територія, будівля та приміщення не забезпечені первинними засобами пожежогасіння: вогнегасниками, ящиками з піском, бочками з водою, покривалами з негорючого теплоізоляційного матеріалу, пожежними відрами, совковими лопатами, пожежним інструментом (гаками, ломами, сокирами тощо) (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 3.6 розділ V ППБУ);

21) наявні вогнегасники не пройшли технічне обслуговування (п. 3.17 розділ V ППБУ);

22) паливороздавальні колонки не оснащені автономними установками пожежогасіння або пересувними вогнегасниками (додаток II п. 6 НАПБ В.01.058-2008/112);

23) переносні вогнегасники не розміщені шляхом навішування на вертикальні конструкції на висоті не більше 1,5 м (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; п. 3.10 розділ V ППБУ);

24) на території АЗС відсутній спеціальний пожежний щит (ст. 20, ст. 55 Кодекс ЦЗУ; п. 3.11 розділ V ППБУ);

25) на АЗС не розроблені накази, положення, інструкції, розпорядження щодо виконання вимог цивільного захисту та техногенної безпеки, здійснення контролю за їх додержанням;плани заходів для захисту своїх працівників, об'єктів господарювання та довкілля від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; не розроблено відповідні інструкції щодо виконання вимог техногенної безпеки та порядку дій персоналу в разі виникнення аварійної ситуації (аварії) (ст. 20, ст. 23, ст. 51, ст. 52 Кодексу ЦЗУ; п. 3 підпункт 3.1. Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджених наказом МНС України 15.08.2007 №557, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.09.2007 №1006/14273);

26) не надано План локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій відповідно до встановлених вимог (ст. 20, ст. 130 Кодексу ЦЗУ; п. 3.1.1 ПТБ; ст. 11 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки»;

27) відсутній журнал реєстрації вступного інструктажу з питань техногенної безпеки (ст. 20, ст. 51 Кодексу ЦЗУ; п. 4.5.1 ПТБ);

28) не здійснюється планування та організація евакуаційних заходів на випадок загрози або виникнення надзвичайної ситуації, розрахунків укриття персоналу підприємств, установ, організацій (ст. 20, ст. 33, ст. 51 Кодексу ЦЗУ; п. 4.7 ПТБ);

29) відсутнє фінансування витрат у порядку та обсягах, необхідних для повного і якісного забезпечення вимог цивільного захисту (ст. 20, ст. 51, ст. 93, ст. 94 Кодексу ЦЗУ; п. 3.1 ПТБ);

30) при здійснені розрахунків щодо ідентифікації об'єкта не враховано відстань до селитебної території, а саме відстань від паливо роздавальної колонки до транспортної магістралі - 10 м., від края резервуара з паливом до транспортної магістралі - 40 м. (пункт 3.1.1 ПТБ, п. 10 Методика ідентифікації ПНО, п. 12 Положення про паспортизацію ПНО, затвердженого Наказом МНС України від 18.12.2000 №338);

31) не надано Паспорт потенційно небезпечного об'єкта (п. 3.1.1 ПТБ; п. 5, п. 21, п. 22 Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об'єктів);

32) не надано Декларацію безпеки об'єкта підвищеної небезпеки (ст. 20 Кодексу ЦЗУ; п. 4.9.6 ПТБ; ст. 10 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки»; п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України 11.07.2002 №956 «Про ідентифікацію і декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки»);

33) не проводиться підготовка працівників та практичне відпрацювання дій за планом локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій відповідно до встановлених вимог (ст. 20, ст. 39, ст. 40 Кодексу ЦЗУ; п. 9 ПКМУ від 26.06.2013 №444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях»);

34) відсутній інформаційно-довідковий куточок щодо дій персоналу об'єкта у разі виникнення надзвичайних ситуацій або інших нестандартних подій у побуті (ст. 20, ст. 40, ст. 51 Кодексу ЦЗУ; п. 13 ПКМУ від 26.06.2013 №444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях»);

35) не проведено функціональне навчання посадових осіб у сфері цивільного захисту відповідно до встановлених вимог (ст. 91 Кодексу ЦЗУ; п. 7 ПКМУ від 23.10.2013 №819 «Про затвердження Порядку проведення навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов'язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту»);

36) відсутні на видному місці відповідні інструкції щодо виконання вимог техногенної безпеки та порядку дій персоналу в разі виникнення аварійної ситуації (аварії) (п. 4.5.5 ПТБ);

37) не розроблено план реагування на надзвичайні ситуації (ст. 130 Кодексу ЦЗУ);

38) відсутній план евакуації у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 30 ПКМУ від 30.10.2013 №841 «Про затвердження Порядку проведення евакуації у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру»);

39) не призначено комісію з питань надзвичайних ситуацій, відсутнє Положення про комісію з питань НС та план роботи комісії на рік (п. 11 ПКМУ від 09.01.2014 №11 «Про затвердження Положення про єдину державну систему цивільного захисту»);

40) не оформлено документи з організації видачі засобів індивідуального захисту працівникам та особовому складу невоєнізованих формувань цивільної оборони (цивільного захисту) (ст. 20, ст. 51 Кодексу ЦЗУ; ст. 8 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки»; п. 1 ПКМУ від 19.08.2002 №1200 «Про затвердження Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю»);

41) не розроблено номенклатуру та обсяги об'єктового резерву на випадок надзвичайної ситуації (ст. 20 Кодексу ЦЗУ; п. 3.1.1, п. 4.2 ПТБ; п. 8, п. 19 ПКМУ від 29.03.2001 №308 «Порядок створення і використання матеріальних резервів для запобігання, ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру та їх наслідків»);

42) відсутнє технічне завдання на розробку проектної документації системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення (ст. 53 Кодексу ЦЗУ; п. 3.1.1 ПТБ; п. 6 Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення, затверджених наказом МНС України 15.05.2006 №288, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.07.2006 №785/12659);

43) не розроблено проектну документацію системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей їх виникнення (ст. 53 Кодексу ЦЗУ; п. 3.1.1 ПТБ; п. 6 Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення;

44) відсутні покажчики (попереджувальні знаки, інформаційні табло тощо) для інформування населення про небезпеку у будинках підприємства та на території, яка безпосередньо загрожує населенню (ст. 20, ст. 31, ст. 51 Кодексу ЦЗУ; п. 4.4.13 ПТБ).

Таким чином, із акту перевірки №76 від 30.09.2015 року вбачається, що позивачем усунуто деякі порушення, які виявлені під час проведення перевірки у період з 23.06.2015 року по 24.06.2015 року та зафіксовані у акті №44 від 24.06.2015 року, проте більша їх частина лишається не усунутими.

Згідно із пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров'ю людини.

Отже, законодавець пов'язує настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Таким чином, наявність таких порушень як, паливороздавальні колонки не оснащені автономними установками пожежогасіння або пересувними вогнегасниками; дерев'яні конструкції горищних приміщень не оброблені вогнезахисним розчином; несправність пожежних сповіщувачів в приміщеннях АЗС; наявні вогнегасники не пройшли технічне обслуговування; при здійснені розрахунків щодо ідентифікації об'єкта не враховано відстань до селитебної території, а саме відстань від паливо роздавальної колонки до транспортної магістралі - 10 м., від края резервуара з паливом до транспортної магістралі - 40 м. та інших, безумовно пов'язанні з ризиком настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

За таких обставин та враховуючи, що ПП «ТАУ-Поділля» не усунуті порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, суд приходить до висновку про необхідність застосування заходів щодо повного зупинення роботи АЗС ПП «ТАУ-Поділля» за адресою Вінницька область, Жмеринський район, с. Рів, шляхом опломбування вхідних дверей операторної та відключення від джерел електроживлення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 12 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України особа має право подати заяву про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами.

Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Отже, після усунення порушень, зафіксованих в акті перевірки від 30.09.2015 року №76 відповідач має право звернутись до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду даної справи.

Як передбачає частина перша статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду в частині застосування заходів реагування у сфері державного нагляду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Застосувати до Приватного підприємства "ТАУ-Поділля" (21050, м. Вінниця, вул. Театральна 14, код ЕДРПОУ 33088705) заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації АЗС №6 ПП "ТАУ-Поділля", розташованої за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Рів, шляхом опломбування вхідних дверей операторної та відключення від джерел електроживлення - до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що стали підставою для застосування судом вищевказаних заходів реагування.

3. Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна