Справа № 2а/0470/10042/11
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ К/800/20293/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2014 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 р.

у справі № 2а/0470/10042/11

за позовом Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрострой»

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - позивач, Новомосковська ОДПІ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрострой» (далі - відповідач, ТОВ «Днепрострой») про стягнення з ТОВ «Днепрострой» на користь держави суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 819 780 грн. 00 коп. та податку на прибуток підприємств в розмірі 1 024 725 грн. 00 коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2014 р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2014 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Новомосковська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 р. скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем стягуються з ТОВ «Днепрострой» суми зобов'язань, визначених у зв'язку з встановленням податковим органом під час планової виїзної перевірки реалізації позивачем квартир за ціною значно нижчою за їх балансову вартість.

Підпунктом 20.1.38 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент звернення до суду) передбачено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін.

У відповідності із п. 20.2 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент звернення до суду) права, передбачені, зокрема, пунктами 20.1.32-20.1.39 цієї статті, надаються головам державних податкових служб і начальникам державних податкових інспекцій та їх заступникам.

Згідно із п. 39.15 ст. 39 Податкового кодексу України визначені із застосуванням звичайних цін база, об'єкт оподаткування та інші показники податкового обліку використовуються органами державної податкової служби для проведення розрахунку податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності за результатами проведення перевірки.

За результатами цієї перевірки приймається відповідне податкове повідомлення-рішення. У разі, коли платник податків розпочинає процедуру оскарження цього податкового повідомлення-рішення, або несплати відповідної суми, визначеної в такому податковому повідомленні-рішенні, протягом строків, встановлених цим Кодексом, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним. Керівник органу державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду з позовом про нарахування та сплату податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності.

Отже, право органів державної податкової служби, визначене пп. 20.1.38 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, може бути реалізовано виключно як завершальний етап загальної процедури з визначення платникові податків податкового зобов'язання із застосуванням звичайних цін і лише в разі відкликання податкового повідомлення-рішення, винесеного в порядку п. 39.15 ст. 39 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим звернення керівника податкового органу з позовом щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін окремо від порядку, врегульованого статтею 39 Податкового кодексу України, є неможливим.

При цьому слід зазначити, що у відповідності до пункту 1 розділу ХІХ Податкового кодексу України, стаття 39 цього Кодексу набирає чинності з 01.01.2013, а з 01.01.2011 і до 01.01.2013 з питань регулювання порядку визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платників податків чинними були наступні норми Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Реалізація обов'язку контролюючого органу щодо визначення платникові податків відповідних грошових зобов'язань відбувається шляхом вручення (надсилання) платнику податків податкового повідомлення-рішення, порядок якого визначено ст. 58 Податкового кодексу України.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що податковий орган повинен надіслати платникові податків податкове повідомлення-рішення, в якому буде визначено суму грошових зобов'язань, яка підлягає сплаті внаслідок порушення правил застосування звичайних цін у податковому обліку.

При цьому слід зазначити, що додаткове звернення за таких умов керівника податкового органу з позовом щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін не передбачено нормами Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо відсутності у позивача правових підстав звертатися з відповідним позовом до платника податків щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності в результаті застосування звичайних цін.

Крім того, відповідно до пункту 8 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у випадках, зазначених цим Кодексом, до вступу у дію статті 39 цього Кодексу застосовується пункт 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а тому визначення податкових зобов'язань із застосуванням звичайних цін повинно здійснюватися в загальному порядку.

Таким чином, саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів касаційної інстанції, щодо необґрунтованості заявлених позивачем вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2014 р. та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2014 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун