Справа № 804/6411/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 р. Справа № 804/6411/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 з позовними вимогами про: - визнання дій неправомірними, відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.04.2015р за виконавчим документом № 576 від 12.03.2013р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в сумі 1742,80 грн.; - скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.04.2015р видану відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за виконавчим документом № 576 від 12.03.2013р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в сумі 1742,80 грн.
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що відповідачем було неправомірно закрито виконавче провадження про стягнення заборгованості з третьої особи, посилаючись на п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне виконання та перерахування коштів на суму 1742,40грн., проте зазначена заборгованість зі сплати страхового внеску не погашена, кошти не надходили.
Відповідач правом на надання письмових заперечень, чи пояснень по суті спору станом на час прийняття судом рішення по суті спору не скористався.
Представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце проведення якого повідомлена належним чином.
Ухвалою суду від 28.05.2015р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Управлінням Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області направлено на виконання до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вимогу № 576У від 12.03.2014р. про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків з ОСОБА_2 в сумі 1742,80 грн. на користь управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області.
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Барабаш А.І. №45028117 від 10.04.2015р. виконавче провадження з примусового виконання Вимоги №576 від 12.03.2013р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в сумі 1742,80 грн. на користь управлінням Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області - закінчено на підставі п. 8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», фактично повне виконання рішення згідно виконавчого документу кошти перераховано згідно розпорядження №45028117 від 17.03.2015 на суму 1742,40 грн.
Згідно Довідки УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, копія якої наявна в матеріалах справи, по вимозі №576 СПД ОСОБА_2, переданої на виконання про примусове стягнення до органу державної виконавчої служби, заборгованість зі сплати страхових внесків, станом на 14.05.2015р. на рахунки управління внески в рахунок погашення не надходили, що також підтверджується Розрахунком заборгованості по ОСОБА_2 станом на 14.05.2015р.
Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до п.4.9.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999р., виконавче провадження підлягає закінченню державним виконавцем у випадках, зокрема фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Як вбачається з матеріалів справи, Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Барабаш А.І. №45028117 від 10.04.2015р. виконавче провадження з примусового виконання Вимоги №576 від 12.03.2013р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в сумі 1742,80 грн. на користь управлінням Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області - закінчено на підставі п. 8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», фактично повне виконання рішення згідно виконавчого документу кошти перераховано згідно розпорядження №45028117 від 17.03.2015 на суму 1742,40 грн.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом на 14.05.2015р. кошти відносно боржника ОСОБА_2 не надходили, щодо погашення заборгованості зі сплати страхового внеску по вимозі №576 від 12.03.2013р., що підтверджується довідкою УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області та Розрахунком заборгованості по ОСОБА_2 станом на 14.05.2015р.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що такі дії виконавцем вчинено всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені п. 8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця були відсутні.
Таким чином, постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Барабаш А.І. про закінчення виконавчого провадження №45028117 від 10.04.2015р. винесена із порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій державного виконавця у вигляді винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.
Звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій державного виконавця, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод.
Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, в якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Крім того, відповідно до ст.2, п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.
Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.
Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Також вказаним вище законом України передбачено що державний виконавець вчиняє дії з приводу примусового виконання виконавчого документу та виносить постанови про закінчення виконавчого провадження.
Згідно чинного законодавства вчинення державним виконавцем дій по винесенню постанов про закінчення виконавчого провадження прямо передбачено у повноваженнях державного виконавця. Тобто, вказані дії державного виконавця є частиною процесу реалізації державним виконавцем своїх повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для позивача, а саме: постанов про закінчення виконавчого провадження у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Отже, виключно результат реалізації повноваження державного виконавця (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по винесенню постанов) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання державним виконавцем вимог актів законодавства щодо порядку здійснення виконавчого провадження входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження.
Суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.
На підставі викладеного суд дійшов висновку що оскаржувана постанова винесена всупереч Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем правомірність своїх дій не доведена, а відповідно позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню, а порушене право захисту шляхом визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. від 06.11.2014 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1632,29грн. у виконавчому провадженні №42862406.
Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про закінчення виконавчого провадження №45028117 від 10.04.2015р.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова