Справа № 132/1390/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/1390/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Аліменко Ю.О.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

30 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника третьої особи: Ковальової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі, треті особи - ПАТ "Київсільелектро", ДП "Вінницька механізована колона" про визнання права на пільгову пенсію,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі, треті особи - ПАТ "Київсільелектро", ДП "Вінницька механізована колона" про визнання права на пільгову пенсію, зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 12.08.2015 року позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 12.08.2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли. В судовому засіданні представник третьої особи при вирішенні справи поклалася на розсуд суду, не заперечила проти розгляду справи за даної явки сторін.

У зв'язку з неприбуттям представників сторін у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за їх відсутності, та за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач у період з 01.11.1988 року по 04.06.2004 року постійно працював електромонтером-лінійником з монтажу повітряних ліній високої напруги і контактної мережі у ПАТ «Київсільелектро» або в його дочірньому підприємстві - «Вінницька механізована колона». Протягом всього часу роботи назва підприємства періодично змінювалась, про що зазначено в записах трудової книжки.

Після досягнення 55 років ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою від 13.01.2015 року про призначення пільгової пенсії. 12.05.2015 року позивач отримав лист про відмову у призначенні йому пільгової пенсії з причин відсутності спеціального стажу роботи. Замість необхідних 12 років 6 місяців відповідач зарахував йому лише 9 років.

Зокрема, до спеціального стажу не були зараховані періоди, коли позивач працював неповний робочий день. Також не були зараховані періоди роботи в ПАТ «Київсільелектро» з 2002 року по 2004 роки. Відповідач вважає, що Наказ № 92-к від 08.08.2000 року «Про продовження терміну дії наказу по атестації робочих місць за умовами праці» не може бути підтвердженням пільгового стажу, так як даний висновок зробив експерт з умов праці Департаменту соціальної політики Вінницької ОДА.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМ України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом першої інстанції враховано, що посада електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги контактної мережі передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно з Постановою KM СРСР від 26.01.1991 року № 10, розділ ХХVII.

Згідно Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою КМ України від 01.08.1992 р. №442 підставою для призначення особам пільгової пенсії за списком № 1 та №2 є результати атестації робочих місць за умовами праці, які оформлюються наказом відповідного підприємства. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких віднесено до переліку.

Первинна атестація на підприємстві, де працював позивач, була проведена 14.02.1995 року відповідно до Наказу № 40-к від 14.02.1995 року «Про результати проведення атестації робочих місць». Наступна атестація проведена 08.08.2000 року відповідно до Наказу №92-к від 08.08.2000 року «Про продовження терміну дії наказу по атестації робочих місць за умовами праці». Зі змісту цих двох наказів вбачається, що було проведено дві атестації у 1995 р. та 2000 р.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

В судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що істотні умови праці позивача на підприємстві за час його роботи не змінювались, а можливі недоліки у проведенні чергової атестації сталися не з їх вини.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014 року. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 жовтня 2015 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.