Справа № 815/5458/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м. Одеса Справа № 815/5458/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі :
головуючого судді Іванова Е.А. секретар Сакара М.М.
за участю представників: позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового-повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Малиновському районі, відповідач), в якому просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення рішення форми «Ф» за №617 від 30.06.2015 року яким визначено ОСОБА_3 суму податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000 грн..

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що позивачу на праві власності належить автомобіль LEXUS RX 350, легковий універсал, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого РВ №2 при УДАЇ ГУМВС України в Одеській області 08.04.2010 року. З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 року № 71-УІІІ, на підставі якого до ПК України був введений транспортний податок, відображений у статті 267 Податкового кодексу України. Відповідно до ст. 267.1.1 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Згідно ст. 267.2.1 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Згідно ст. 267.4 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Згідно ст. 267.6.2 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Згідно ст. 267.5.1 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Позивач вважає що відповідачем неправильно визначено суму податкового зобов'язання у 2015 році на суму 25000 грн., оскільки вищезазначений Закон набрав чинність 01.01.2015 року і базовий податковий (звітний) період який дорівнює календарному року ще не сплинув. Також у прикінцевих положеннях зазначеного закону не міститься посилання на зворотню дію закону. У зв'язку з вищенаведеним, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 року № 3089-17 є неправомірним, не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню.

Предствник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов, які, зокрема, обґрунтовані тим, що відповідно до пункту 10.1 статті 10 Податкового Кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). Згідно пункту 265.1 статті 265 Податкового Кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; 265.1.3. плати за землю. Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового Кодексу України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. За положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового Кодексу країни об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Згідно пункту 267.4 статті 267 Податкового Кодексу України ставка податку - встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що е об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Таким чином позивач повинен сплатити транспортний податок оскільки є власником автомобіля LEXUS RX 350 2010 року випуску з об'ємом двигуна 3456 куб. см., що підпадає під критерії визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового Кодексу України.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить автомобіль LEXUS RX 350, легковий універсал, 2010 року випуску, з обємом двигуна 3456 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7).

30 червня 2015 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №617 форми Ф, яким позивачу згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. (а.с. 6).

З 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-УІІІ від 28.12.2014 року Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок з громадян України.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до п.267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.6.1. п. 267.6 ст. 267 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Згідно з п.п. 267.6.4 п. 267.6 ст. 267 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем реєстрації об'єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, декларація юридичною особою - платником подається протягом місяця з дня виникнення права власності на такий об'єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Відповідно до п.п. 267.6.5 п. 267.6 ст. 267 ПК України у разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Підпунктом 267.6.6 п. 267.6 ст. 267 ПК України встановлено, що за об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Як встановлено судом вище, у 2014 році позивач придбав автомобіль LEXUS RX 350, легковий універсал, 2010 року випуску, з обємом двигуна 3456 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

05.05.2015 року позивач звернувся з заявою до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси в якій просив нарахувати йому транспортний податок за чотири місяці в звязку з тим, що реєстрація автомобіля відбулась 08.04.2010 року.

Згідно листа ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 02.10.2015 року б/н розрахунок сум транспортного податку з юридичних осіб та фізичних осіб до сплати в бюджет по громадянці ОСОБА_3 становить: 25000/12*4=8333,33 грн..

Відповідно до ст. 33 ПК України, податковим періодом визнається встановлений Податковим кодексом України період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів. Це означає, що конкретні податки та збори повинні сплачуватися виключно в межах податкового періоду, встановленого щодо них. Базовим податковим періодом для транспортного податку, як визначено ст. 267 ПК України, є календарний рік.

Аналізуючи вимоги ст. 267 ПК України, судом вбачається, що можливість пропорційного визначення розміру податку, передбачена лише щодо зміни власника, але у межах 5 річного строку використання автомобіля. При розподілі суми податку з колишнього і нинішнього власника не порушується цілісність елементів податку: платник, об'єкт, ставка тощо.

Суд зазначає, що згідно з ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

При таких обставинах, суд вважає, що оподаткування транспортним податком у випадку коли строк використання автомобіля впродовж базового податкового періоду (календарного року) перевищив 5 років повинно здійснюватися за аналогією зміни власника, тобто розмір податку повинен визначатися пропорційно кількості місяців користування впродовж базового податкового періоду (календарного року) автомобілем, який є обєктом оподаткування, а у разі закінчення строку використання вказаного автомобіля до 5 років впродовж базового податкового періоду (календарного року), тобто втрати обєкта оподаткування, податок за наступні місяці не повинен нараховуватися.

Таким чином, з урахуванням того, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень, за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті, а строк використання позивачем вищезазначеного автомобіля впродовж 2015 року перевищив 5 років, а саме строк використання вказаного автомобіля до 5 років закінчився 08.04.2015 року, після чого втратився об'єкт оподаткування, що є обов'язковим елементом податку, суд вважає, що розмір транспортного податку належного до сплати позивачем складає 25000 грн. (25000 грн. (ставка) / 12 (базовий податковий (звітний) період) * 4 місяців (період користування обєктом оподаткування) = 8333,33 грн.), а тому у частині визначення позивачу суми податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 8333,33 грн. податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 року за формою Ф № 6-17 є правомірним, в іншій частині оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

В силу ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 30.06.2015 року за формою «Ф» № 617 в частині визначення позивачу суми податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 16666,67 грн. підлягає скасуванню, як таке, що винесено протиправно, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 30.06.2015р. №617 в частині, що перевищує суму 8333,33грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 07 жовтня 2015 року.

Суддя Е.А.Іванов