Справа № 826/5094/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/49605/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Леонтович К.Г.

Заяць В.С.

секретар судового засідання - Маджар О.М.

за участю

представника позивача - Міненко Ю.А.

представника відповідача - Чорної Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2014 року у справі № 826/5094/13-а за позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а :

ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" звернулося в суд з позовом до Державної фінансової інспекції України, в якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення про проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Укрзалізничпостач» за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року, викладене в п. 2.20. Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції на ІІ квартал 2013 року та у листі-повідомлені «Про проведення контрольного заходу» від 18.03.2013 року № 05-14/443; визнати протиправними та скасувати рішення про направлення посадових осіб Держфінінспекції для проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Укрзалізничпостач» у строк з 01.04.2013 року по 18.05.2013 року за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року, викладені у направленнях від 29.03.2013 року №№ 600, 601 та від 02.04.2013 року №№ 633, 634, 635; визнати протиправними дії, направлені на фактичне проведення повторної ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Укрзалізничпостач» за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року та витребування документів за період 2010-2012 років; зобов'язати утриматись від вчинення дій щодо проведення ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Укрзалізничпостач» та витребування документів за період 2010-2012 років.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Держфінінспекцією України в період з 18.12.2012 року до 14.03.2013 року проводився контрольний захід щодо фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.04.2010 року по 30.09.2012 року, за результатами якої складено акти від 02.01.2013 року № 05-21/1 та від 06.02.2013 року № 05-21/40.

26.02.2013 року, 27.02.2013 року та 06.03.2013 року Держфінінспекцією складено акти № 05-21/106; № 05-21/107; № 05-21/108 відповідно, про перешкоджання у проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Укрзалізничпостач» за період з 01.04.2010 року по 30.09.2012 року. Так, відповідно до вказаних актів позивачем не надано запитуваних Держфінінспекцією документів на наступні запити: від 24.01.2013 року № 15; від 29.01.2013 року №№ 20-23; від 30.01.2013 року № 24; від 21.02.2013 № 05-14/315, що, в свою чергу, перешкоджало посадовим особам відповідача у проведенні ревізії та унеможливило всебічне дослідження окремих її питань.

В своїх заперечення на акти про перешкоджання проведенню ревізії від 01.03.2013 року № ЦХП-20/1320; від 06.03.2013 року № ЦХП-20/1454-1 та від 12.03.2013 року № ЦХП-20/1533 позивач посилається на супровідні листи посадових осіб щодо надання запитуваних Держфінінспекцією документів, та на неможливість надання у зв'язку із їх вилученням в результаті проведення слідчих дій по кримінальному провадженню. Також, було вказано, що за період з 01.04.2010 року по 01.10.2012 року в ДП «Укрзалізничпостач», на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 506, проводився контрольний захід - державний фінансовий аудит. Результати проведення даного контрольного заходу відображені у відповідних аудиторських звітах та довідках за 2010, 2011, 2012 роки.

Своїм листом від 07.03.2013 року №05-14/393 відповідач повідомив ДП «Укрзалізничпостач», що ревізія за період з 01.04.2010 року до 30.09.2012 року не вважається проведеною, а також проінформовано про те, що Держфінінспекція має право вдруге організувати та провести ревізію в плановому порядку протягом того ж календарного року.

Наступним листом Держфінінспекції від 18.03.2013 року № 05-14/443 ДП «Укрзалізничпостач» повідомлено про проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року. Підставою проведення планової ревізії зазначено п. 2.20 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції на ІІ квартал 2013 року.

Не погоджуючись з таким рішенням Держфінінспекції, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від дій.

Відмовляючи у задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що операційний аудит не є плановим контрольним заходом, отже, ревізія позивача за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року не є повторною ревізією.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 «Про Положення про Державну фінансову інспекцію України», Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку здійснювати державний фінансовий контроль шляхом проведення: інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, визначених у підпункті 1 пункту 4 цього Положення; державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами» від 20.04.2006 року № 550, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Пунктами 5, 6, 7, 8 вказаної Постанови передбачено, що планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку. Контролюючі органи за письмовим зверненням можуть отримувати від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій інформацію, що стосується діяльності та фінансового стану об'єкта контролю. У ході підготовки до ревізії посадовими особами контролюючого органу складається в двох примірниках програма ревізії, в якій визначаються найменування об'єкта контролю, тема, період та питання, що підлягають ревізії відповідно до компетенції контролюючого органу. Програма затверджується керівником контролюючого органу чи його заступником. Контролюючий орган, що проводить планову виїзну ревізію, повідомляє об'єкту контролю про дати її початку та закінчення шляхом: а) особисто під розписку керівнику або головному бухгалтеру об'єкта контролю; б) через канцелярію (підрозділ з питань діловодства) з відміткою на примірнику акта контролюючого органу про дату реєстрації в журналі вхідної кореспонденції об'єкта контролю та підписом працівника канцелярії (загального відділу), який здійснив реєстрацію; в) рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням. При цьому на примірнику акта, що залишається в контролюючому органі, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів ревізії (п. 39 постанови КМУ). Планова виїзна ревізія розпочинається не раніше ніж через 10 календарних днів після надіслання об'єкту контролю повідомлення.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» право на проведення планової виїзної ревізії підконтрольних установ надається лише у тому разі, коли їм не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної ревізії надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до Аудиторського звіту, наданого на розгляд суду відповідачем, Головним контрольно - ревізійним управлінням України, правонаступником якого є відповідач, проведено фінансовий аудит (операційний аудит) окремих господарських операцій позивача.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 361 від 25.03.2006 року «Питання проведення органами державної контрольно-ревізійної служби державного фінансового аудиту» визначено, що державний фінансовий аудит, полягає у перевірці та аналізі діяльності, фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також інших суб'єктів господарювання, що отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно.

Судами вірно зазначено, що порядок проведення операційного аудиту визначений постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 506 «Про затвердження Порядку проведення органами державної контрольно-ревізійної служби державного фінансового аудиту окремих господарських операцій».

Пунктом 5 даної Постанови передбачено, що операційний аудит включає в себе проведення моніторингу окремих господарських операцій, які здійснені суб'єктами господарювання та/або заплановані до здійснення; перевірку здійснення ризикових операцій щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів та/або майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку, складення і подання фінансової звітності; аналіз річної фінансової звітності суб'єкта господарювання; оцінку врахування пропозицій, внесених керівникові суб'єкта господарювання протягом звітного року за результатами моніторингу господарських операцій та/або перевірки.

Таким чином, аналіз зазначених вище норм свідчить, що поняття «державного фінансового аудиту» та «операційного аудиту» різні за своєю правовою природою, мають різні предмети перевірки та різні завдання.

Державний фінансовий аудит проводиться відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи, який складається та затверджується в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за конкретний період діяльності та його тривалість не може перевищувати 90 календарних днів, а операційний аудит проводиться відповідно до переліку суб'єктів господарювання, щодо яких проводиться державний фінансовий аудит окремих господарських операцій, який міститься у Постанові № 506, його тривалість не обмежена законом.

За таких обставин правомірним є висновок судів попередніх інстанцій, що операційний аудит не є плановим контрольним заходом у вигляді повного державного фінансового аудиту, отже, ревізія позивача за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року не є повторною ревізією.

Враховуючи викладене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційної скарги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді: