Справа № 0870/8683/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ К/800/25793/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду справу за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року у справі № 0870/8683/12 за позовом відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці Міндоходів про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулося в суд з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, в якому просило визнати противоправним та скасувати рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів №112030000/2012/000183/2 від 21.05.2012 року за шостим(резервним) методом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підтвердження митної вартості, вказаної в митних деклараціях позивачем були надані відповідачу всі обов'язкові документи, що дозволяли визначити митну вартість товару за першим методом - ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), але всупереч цьому відповідач зобов'язав позивача здійснити митне оформлення товарів за резервним методом, посилаючись на Митний кодекс України, цінову базу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій, встановлено, що між ВАТ "ЗМК "Запоріжсталь" та фірмою "Cargowest Limited" 10.10.2011 року укладений контракт №ВП.1323.37515.11.92И, відповідно якого контрагент взяв на себе зобов'язання поставляти ВАТ ЗМК "Запоріжсталь" вугілля для виготовлення пиловугільного палива і вдування у домені печі на умовах DAF - кордон Російська Федерація/Україна, станція прикордонного переходу Соловій/Тополі, згідно з "Інкотермс-2000". При цьому у додатку № 2 до Контракту вантажовідправником продукції зазначено ТОВ "Инвест-Углесбыт" РФ.

На підставі вищезазначеного контракту позивачем на митну територію України у травні 2012 року ввезений товар 2358,6 тонн вугілля кам'яного бітумінозного ССОМСШ 0-50ММ за ціною контракту 133 долари США за тонну.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару ВАТ ЗМК "Запоріжсталь" 21.05.2012 року подано до Запорізької митниці, митний пост "Запоріжсталь", вантажно-митну декларацію (ВМД) №112030000/2012/ 013629, до якої товариство додало такі документи: контракт № ВП.1323. 37515.11.92И від 10.10.2011 року з усіма додатками, в тому числі додатком 2, специфікацією № 6; рахунки (інвойси) № 80 від 08.05. 2012 року, № 81 від 15.05.2012 року, № 065 від 29.03.2012 року; сертифікати якості: №1205218 Кu від 06.05.2012 року, №1205218R Ku від 06.05.2012 року; № 1205218R Кu від 06.05.2012 року; рахунки-фактури № 19 від 04.05.2012 року, № 20 від 05.05.2012 року, № 18 від 11.05.2012 року, № 19 від 11.05.2012 року, № 23 від 11.05.2012 року, № 22 від 11.05.2012 року; проформу-інвойс № 076 від 27.04. 2012 року; висновок Запорізької ТПП № 22.2/534; контракт № ТТК-ЕС 27/01/2011 від 27.01.2011 року з додатком № 54 від 29.02.2012 року;контракт № EC-CW 25/01/2011 від 25.01.2011 року з додатком № 17 від 01.02.2012 року;договір № 26/12-2011 від 26.12.2011 року з додатком № 4; декларація на товари № 10608060/290312/0000304; декларацію митної вартості (ДМВ) № 112030000/2012/013629 від 21.05.2012 року; ДОСТи та інші документи. При цьому позивачем заявлена митна вартість товару, визначена відповідно до ст.ст.266, 267 Митного кодексу України за основним першим методом оцінки за ціною, а саме 133 долари США за тонну.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, заявленого позивачем за ВМД №112030000/2012/013629 від 21.05.2012 року, митним органом встановлено, що контракт з фірмою "Cargowest Limited" Нова Зеландія, а також виробником та відправником товару ООО "Инвест-Углесбыт", Росія, не є прямим, митна вартість заявленого товару відрізняється від цінової інформації ЄАІС ДМСУ.

Митним органом була проведена з позивачем процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст.268-269 МК України, митницею запропоновано надати сертифікат про походження товару, копії первинних бухгалтерських документів, згідно з якими товар було знято з обліку/балансу, випущено зі складу. Декларант відмовився від надання додаткових документів у зв'язку з їх відсутністю.

Запорізькою митницею прийняте рішення про визначення митної вартості товарів №112030000/2012/000183/2 від 21.05.2012 року за шостим(резервним) методом.

Суди першої та апеляційної інстанцій відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходили з того, оскаржуване рішення є правомірним, оскільки, після перевірки відповідності заявленої митної вартості ціновій інформації ЄАІС ДМСУ було встановлено, що митна вартість заявленого товару відрізняється від цінової інформації ЄАІС ДМСУ. При цьому на вимогу митного органу декларантом не були надані витребувані додаткові документи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ст.259 МК України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу (ч. 1 ст. 260 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 262 МК України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до ст. 266 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. У випадку, якщо основний метод при визначені митної вартості товару не можна використати, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтовано го вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст. 268 і 269 МК України. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог ст. 268 і 269 МК України застосовуються інші методи. При цьому Митним кодексом України встановлено послідовне використання кожного із зазначених методів. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених ст. 273 МК України.

Аналіз наведених норм, а також положень постанов КМ України від 9.04.2008 року №339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів» та від 20.12.2006 року № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для підтвердження», дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них,зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Як було вірно встановлено судами попередніх інстанцій, між ВАТ ЗМК "Запоріжсталь" та фірмою "Cargowest Limited" 10.10.2011 року укладено контракт № ВП.1323.37515.11.92И , відповідно до якого контрагент взяв на себе зобов'язання поставляти ВАТ ЗМК "Запоріжсталь" вугілля для виготовлення пиловугільного палива і вдування у домені печі на умовах DAF - кордон Російська Федерація/ Україна, станція прикордонного переходу Соловій/Тополі, згідно з "Інкотермс-2000". При цьому у додатку № 2 до Контракту вантажовідправником продукції зазначено ТОВ "Инвест-Углесбыт" РФ.

На підставі вищезазначеного контракту позивачем на митну територію України у травні 2012 року ввезений товар 2358,6 тонн вугілля кам'яного бітумінозного ССОМСШ 0-50ММ за ціною контракту 133 долари США за тонну.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару ВАТ ЗМК "Запоріжсталь" 21.05.2012 року подано до Запорізької митниці, митний пост "Запоріжсталь", вантажно-митну декларацію (ВМД) №112030000/2012/ 013629, до якої товариство додало такі документи: контракт № ВП.1323. 37515.11.92И від 10.10.2011 року з усіма додатками, в тому числі додатком 2, специфікацією № 6; рахунки (інвойси) № 80 від 08.05. 2012 року, № 81 від 15.05.2012 року, № 065 від 29.03.2012 року; сертифікати якості: №1205218 Кu від 06.05.2012 року, №1205218R Ku від 06.05.2012 року; № 1205218R Кu від 06.05.2012 року; рахунки-фактури № 19 від 04.05.2012 року, № 20 від 05.05.2012 року, № 18 від 11.05.2012 року, № 19 від 11.05.2012 року, № 23 від 11.05.2012 року, № 22 від 11.05.2012 року; проформу-інвойс № 076 від 27.04. 2012 року; висновок Запорізької ТПП № 22.2/534; контракт № ТТК-ЕС 27/01/2011 від 27.01.2011 року з додатком № 54 від 29.02.2012 року;контракт № EC-CW 25/01/2011 від 25.01.2011 року з додатком № 17 від 01.02.2012 року;договір № 26/12-2011 від 26.12.2011 року з додатком № 4; декларація на товари № 10608060/290312/0000304; декларацію митної вартості (ДМВ) № 112030000/2012/013629 від 21.05.2012 року; ДОСТи та інші документи.

При цьому позивачем заявлено митну вартість товару, визначену відповідно до ст.ст.266, 267 Митного кодексу України за основним першим методом оцінки за ціною, а саме 133 долари США за тонну.

Митний орган дійшов обґрунтованого висновку, що на підставі наданих позивачем документів не можливо визначити митну вартість товару за ціною договору виходячи з наступного.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, заявленого позивачем за ВМД №112030000/2012/013629 від 21.05.2012 року, митним органом встановлено, що контракт з фірмою "Cargowest Limited" Нова Зеландія, а також виробником та відправником товару ООО "Инвест-Углесбыт", Росія, не є прямим, митна вартість заявленого товару відрізняється від цінової інформації ЄАІС ДМСУ.

Митним органом із позивачем була проведена процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст.268-269 МК України, митницею запропоновано надати сертифікат про походження товару, копії первинних бухгалтерських документів, згідно з якими товар було знято з обліку/балансу, випущено зі складу;але позивач відмовився від надання додаткових документів у зв'язку з їх відсутністю, що унеможливило застосування першого методу згідно з положеннями ст. 267 Митного кодексу.

Відповідно до Митного Кодексу України, кожний наступний метод застосовується, якщо мит на вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним шостим методом відповідно до вимог, установлених ст. 273 МК України.

Також судами було встановлено, що митним органом послідовно застосовані методи з другого по п'ятий, при цьому використана інформація бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України (далі - ЄАІС ДМСУ) про продаж ідентичних товарів за другим методом, подібних (аналогічних) товарів за третім методом.

Методи на основі віднімання(четвертий) та додавання(п'ятий) вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.

Відсутність інформації в ЄАІС ДМСУ щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, а також відсутність необхідних документів щодо вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів унеможливила застосування цих методів для визначення митної вартості товару позивача.

Згідно з пунктом 11 Порядку декларування для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Аналіз наведених норм, а також Порядку здійснення контролю та Порядку декларування дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Порядком здійснення контролю передбачено, що послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення митного контролю і митного оформлення товарів визначається ДМСУ.

Відповідно до пункту 3 наказу ДМСУ від 24 червня 2009 року № 602, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21 липня 2009 року № 669/16685, яким затверджено порядок роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, передбачено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень як джерело інформації використовуються спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси електронно-автоматизованої інформаційної системи ДМСУ (далі - ЄАІС ДМСУ).

Враховуючи зазначені норми, колегія суддів дійшла висновку, що наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Таким чином, враховуючи наявність законних підстав для витребування додаткових документів у митного органу та ненадання витребуваних додаткових документів декларантом, з урахуванням дотримання відповідачем принципу послідовності застосування методів визначення митної вартості, митницею правомірно здійснена митна оцінка товару позивача на підставі наявних документів за шостим методом згідно інформації цінової бази ЄАIC ДМСУ, та винесене оскаржуване рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційної скарги відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" відмовити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: