Справа № 2-а-2286/10
Суддя: Синецька Л. А.
Дата ухвалення: 2010-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Чорнобаївський районний суд Черкаської області
Справа № 2-а-2286/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаськоі області

в складі: головуючого судді Синецької Л.А

при секретарі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чорнобай адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до УДАІ ГУМВС України в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2010 року,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до УДАІ ГУМВС України в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2010 року, мотивуючи тим, що інспектором ДПС ВДАІ по обслуговуванню адміністративної території Чорнобаївського району при УМВС України в Черкаській області сержантом міліції ОСОБА_3 був складений протокол серії СА1 № 141397 про адміністративне правопорушення, в якому працівник міліції відмітив, що 01.12.2010 року о 15.10 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, і рухаючись в с. Мельники Чорнобаївського району Черкаської області, не дав дороги пішоходу на пішохідному переході, чим на його думку порушив вимоги п. 18.1 ПДР України.

На підставі цього інспектором ДПС ВДАІ по обслуговуванню адміністративної території Чорнобаївського району при УМВС України в Черкаській області сержантом міліції ОСОБА_3 01.12.2010 року була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії СА № 146980, згідно якої позивач був визнаний винним в адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КУпАП і на нього було накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень.

З зазначеною постановою ОСОБА_2 не згідний, так як складені протокол та постанова не відповідають дійсним обставинам справи. Вони є не обґрунтованими і не містять в собі порушень Правил дорожнього руху України, за які передбачена адміністративна відповідальність.

Тому вважає постанову необгрунтованою та такою, що не підтверджується доказами, встановленими ст. 251 КУпАП.

А тому для захисту своїх прав ОСОБА_2 змушений звернутись до суду з позовною заявою про скасування постанови від 01 грудня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву в якій підтримав позов, просив його задовольнити на підставах, викладених в адміністративному позові.

Представник УДАІ ГУМВС України в Черкаській області не зявився, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином. Заперечення проти позову не подано.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив слідуючі обставини справи.

Відносно позивача був складений протокол серії СА1 № 141397 про адміністративне правопорушення, в якому працівник міліції відмітив, що 01.12.2010 року о 15.10 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, і рухаючись в с. Мельники Чорнобаївського району Черкаської області, не дав дороги пішоходу на пішохідному переході, чим на його думку порушив вимоги п. 18.1 ПДР України та винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії СА № 146980, згідно якої позивач був визнаний винним в адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КУпАП і на нього було накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень.

В своєму позові ОСОБА_2, вказує, що :

-по-перше, пішохід, якому він ніби-то не надав переваги в русі не переходив дорогу, а стояв нерухомо на обочині дороги за межами проїзної частини дороги, тобто ще не знаходився на пішохідному переході;

-по-друге, бачачи це, він продовжив рух, своїм автомобілем, щоб не утворити затору на пішохідному переході та не створити перешкод для руху іншим транспортним засобам, в тому числі і пішоходам, при цьому дотримувався безпечного інтервалу з даним пішоходом, і не змусив його змінити напрямок руху чи місце його розташування на дорозі.

Відповідно до п. 18.3 ПДР України проїжджаючи повз пішоходів, які не встигли закінчити перехід проїзної частини і вимушено перебувають на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, водії повинні дотримуватися безпечного інтервалу. Тобто позивач мав право в даному випадку рухатися за умови, що не створив би аварійної обстановки, що ним в даній дорожній обстановці і було дотримано, адже відповідно до п.п. 52 ч. 1.10 ПДР України перешкодою для руху є нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається в межах цієї смуги руху, а в даному випадку, як зазначив позивач пішохід нерухомо стояв за межами моєї смуги руху та і взагалі за межами проїзної частини дороги.

Підпунктом 2 пункту 18.8 ПДР України передбачено, що водіям продовжувати рух на пішохідних переходах дозволяється коли пішоходи залишать проїзну частину, а в даному випадку пішохід взагалі на неї не виходив.

Відповідно до п. 12.1 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС 26.02.2009 № 77 (із змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.04.2009 р. за № 374/16390, фіксація правопорушення учасниками дорожнього руху за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, є фіксацією порушення на електронний носій чи світлочутливу плівку, що може забезпечити визначення суті порушення та чітке зображення транспортного засобу, яким було вчинено правопорушення (його марку, колір, номерний знак) та, по можливості, водія, що знаходився за кермом. Відповідно до п. 12.2 Інструкції про використання спеціального технічного засобу, працюючого в автоматичному режимі, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобу фото- і кінозйомки, відеозапису, робляться відповідні записи про їх використання в Журналі обліку матеріалів фіксації порушень правил дорожнього руху. Відповідно до н.12.6 Інструкції єдиною підставою для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення є матеріали щодо адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису.

Зазначені докази - показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису відсутні в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинене це адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують його відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду і т.д.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення та постанови вбачається, що в порушення наведеного положення до нього не додано матеріалів, на яких зафіксовано показання вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, які і відсутні покази потерпілого (пішохода) та свідків у справі.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуючи вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, в зв`язку з тим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що відсутні докази про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.247,287-289 КУпАП,ст.ст.158-160, 162-163 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позовом ОСОБА_2 до УДАІ ГУМВС України в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії СА № 146980 від 01 грудня 2010 року відносно ОСОБА_2.

Провадження справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити за відсутню в його діях складу правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Чорнобаївського

районного суду ОСОБА_4