Справа № 2а-4712/11/2170
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/36568/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу

Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25.11.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012

у справі №2а-4712/11/2170

за позовом Комунального підприємства «Наш дім»

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25.11.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012, позов задоволено. Зобов?язано Каховську ОДПІ списати безнадійний податковий борг КП «Наш дім» по податку з доходів фізичних осіб в сумі 235417,03 грн.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.08.2011 позивач звернувся до податкового органу про списання податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, стосовно якого минув строк давності, що утворився станом на 01.07.2008 та не сплачений до 01.07.2011, у сумі 235417,03 грн.

Листом від 25.08.2011 №4132/10/240 податковий орган відмовив позивачу в списанні податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб, з посиланням на п.3.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1034, згідно якого визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється на підстав даних автоматизованої інформаційної системи, за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Згідно даних автоматизованої інформаційної системи податкова заборгованість позивача по податку на доходи фізичних осіб обліковується з 01.03.2011.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про існування у податкового органу обов'язку списати податковий борг платника, стосовно якого минув строк давності, незалежно від порядку обліку контролюючим органом цього боргу в інформаційних базах.

Однак з такими висновками судів попередніх інстанцій судова колегія погодитись не може, з огляду на таке.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 цієї ж статті Кодексу до безнадійного боргу віднесено податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Статтею 102 Податкового кодексу України визначено строк давності для стягнення з платника податкового боргу, який становить 1095 календарних днів з дня його виникнення (пункт 102.4).

Аналогічний строк було передбачено підпунктом 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який діяв, як наполягає позивач, у періоді виникнення у Підприємства спірного податкового боргу.

Таким чином, податковий борг платника підлягає списанню за наявності обставин, що підтверджують об'єктивне існування безнадійного податкового боргу у розумінні пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України, та підстав, з якими законодавство пов'язує можливість такого списання.

Вирішуючи даний спір, суди першої та апеляційної інстанцій, не витребували необхідних відомостей для порівняння сум податків, що підлягають сплаті, з фактично здійсненими платежами з метою встановлення обставин щодо наявності або відсутності недоїмки по податку, періодів її виникнення, а також інших обставин, що можуть бути визнані судом достатніми для визнання наявності у платника безнадійного податкового боргу, будь-яких інших доказів на підтвердження існування безнадійного податкового боргу у податковому обліку позивача, зокрема, актів звірки, підписаних податковим органом.

Наявність податкового боргу також має виявлятися шляхом порівняння сум податку, належних до сплати за певний звітний період, з платіжними документами, що відносяться до того самого періоду, з урахуванням відомостей про розрахунки платника з бюджетами. Однак відповідні фактичні дані матеріали справи не містять.

У той час як заперечення податкового органу обґрунтовуються наявністю судових рішень, а саме постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 03.08.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2012, у справі №2а-664/11/2170, якою з КП «Наш дім» стягнуто податковий борг з податку з доходів фізичних осіб за період з 4 кварталу 2007 року по 2 квартал 2010 року в сумі 402551 грн.

Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, виключає можливість для висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 227 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25.11.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун