Справа № 761/28226/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м. Київ К/800/12160/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Горбатюк С.А.,

Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Кузнецовської міської ради Рівненської області на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Кузнецовської міської ради Рівненської області про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Укрнафта» звернулося в суд з позовом до Кузнецовської міської ради Рівненської області, в якому просив скасувати рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області № 1234 від 30 квітня 2014 року «Про встановлення орендної плати закористування земельною ділянкою ПАТ «Укрнафта» з дати прийняття.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року позов задоволено. Скасовано рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області № 1234 від 30 квітня 2014 року «Про встановлення орендної плати закористування земельною ділянкою ПАТ «Укрнафта» з дати прийняття.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, Кузнецовська міська рада Рівненської області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що є підстави для скасування судових рішень та закриття провадження у справі з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 січня 2007 року між Кузнецовською міською радою та ВАТ «Укрнафта» (правонаступником якого є ПАТ «Укрнафта») було укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Полюхович В.А., зареєстрований в реєстрі за № 191, зареєстрований приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Полюхович В.А. в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2007 року, реєстраційний номер 1881541, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 3488456 від 25 січня 2007 року.

Відповідно до п. п. 1, 8 Договору - Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0, 5000 гектар, що розташована за адресою м. Кузнецовськ, вул. Правика, 2, для обслуговування існуючої автозаправної станції, терміном до 17.04.2052р.

Договором оренди передбачено, що на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна - АЗС - асфальтованими заїздами, ціновим пілоном, дорожніми знаками та іншими об'єктами необхідними для функціонування та обслуговування АЗС. Категорія земельної ділянки - землі комерційного призначення.

Згідно до п. 9 Договору - за оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцеві оренду плату виключно у грошовій формі, розмір якої складає 75 252, 26 грн., що становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області № 131 від 29 грудня 2006 року). Річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється чинним законодавством України.

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області № 217 від 18 жовтня 2011 року затверджено ставки орендної плати за користування земельними ділянками, які перебувають у віданні Кузнецовської міської ради, грошова оцінка яких проведена, зокрема, згідно Додатку до рішення, для земель цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель роздрібної торгівлі нафтопродуктами встановлена орендна плата за користування в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки землі.

На підставі рішення № 217 від 28 жовтня 2011 року «Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками, які перебувають у віданні Кузнецовської міської ради, грошова оцінка яких проведена», ст. ст. 2, 3, 12, 93, 96, 120, ч. 1 ст. 122, 125, 126 ЗК України, ст. 288 ПК України, ст. ст. 19, 21, 25, 33 Закону України «Про оренду землі», п. 34 ч. 1 ст. 26, ч. 2 ст. 42, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області № 1234 від 30 квітня 2014 року «Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою ПАТ «Укрнафта» встановлено позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою площею 0, 5000 га (житлова та громадська забудова комерційного використання), що знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, вул. Правика, 2, в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 066 480, 00 грн. Загальна орендна плата в рік становить 367 977, 60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що розмір орендної плати, встановлений договором, відповідає положенням Податкового кодексу України, та не може бути змінений на підставі ст. 288 ПК України та встановлений у максимально можливому розмірі орендної плати за рішенням відповідача в односторонньому порядку.

Разом з тим, колегія Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір про законність рішення органу державної влади, яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, є адміністративно-правовим.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі в частині передачі земельної ділянки у власність є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Вирішуючи питання підвідомчості даного спору, слід звернути увагу на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», згідно з п. 6 і 7 якої, при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

ВССУ при цьому зазначає, що відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), але крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17.11.2009 р. № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Виходячи із суті заявлених вимог, то вони зводяться до визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування щодо збільшення орендної плати за землю в односторонньому порядку. Дані обставини свідчать про наявність спору про право, а саме - право на односторонню зміну ставки орендної плати за орендовану земельну ділянку, що за своїм визначенням відноситься до категорії цивільних прав, а тому має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Щодо ролі органу державної влади, то колегія суддів зазначає, що роз`яснення з цього приводу містяться в постанові Верховного Суду України, від 27.04.2010 р. N 21-2328во09, згідно з якою до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Земельні відносини поділяються на публічні і приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Постановою ВСУ № 21-291а11 була сформована обов'язкова для всіх суб'єктів правозастосування правова позиція, відповідно до якої при здійсненні повноважень власника землі орган державної влади є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у пункті 1 частини першої статті 17 КАС, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею.

Аналогічна позиція була наведена в постанові Верховного Суду України 14.02.2012 р. № 21-1041во10, розглянутої за винятковими обставинами.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що в даному випадку відповідач виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як рівноправний суб'єкт земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею, а тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Кузнецовської міської ради Рівненської області - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року - скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: