Справа № 808/2965/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ К/800/12930/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.

Леонтович К.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від від 26 лютого 2015 року у справі № 808/2965/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення , -

в с т а н о в и л а:

ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" звернулося в суд з позовом до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів за шостим методом №112030000/2013/000653/1 від 28.10.2013 р. та картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00710 від 28.10.2013 р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що надані позивачем документи для митного оформлення є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. При цьому відповідачем було зазначено про відсутність даних, наявність яких не передбачена зовнішньоекономічним контрактом, а саме - номер референції, номер партії товару, номер Lot та вантажовідправник товару і прийнято оспорювань рішення №112030000/2013/000653/1 та картку відмови у митному оформленні товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів за шостим методом №112030000/2013/000653/1 від 28.10.2013 р. та картка відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00710 від 28.10.2013 р.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Запорізької митниці Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" (Покупець) і фірмою "INTERCOMMODITIES SA" (Продавець) Парадизо-Лугано, Швейцарія, укладено контракт №13120156 від 09.02.2012 р., відповідно до умов якого Продавець продає, а покупець купує феросплави (Товар), кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови поставки якого визначаються у специфікаціях. Продавець продає товар на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010.

Також між ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" та "INTERCOMMODITIES SA" були укладені додаткові угоди від 03.08.2012, 20.11.2012, 14.12.2012, 04.12.2013 до контракту №13120156 від 09.02.2013.

На виконання умов вищевказаного контракту з поставки феросплавів для проведення митного оформлення вказаного товару згідно за специфікацією №223 від 17.10.2013 (а.с.43) до вищевказаного договору, позивачем до митного органу 28.10.2013 р. подана вантажна митна декларація №112030000/2013/023075, відповідно до якої платежі з ввізного мита повинні становити - 89125,84 грн., сума ПДВ - 611997,42 грн. Згідно декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1 митна вартість товару визначена позивачем згідно зі ст.ст. 57, 58 МКУ, тобто - за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані: накладна СМR №131686-2 від 22.10.2013, Сертифікат якості від 01.10.2013, інвойс ТU-13-023 від 21.10.2013, пакувальний лист б/н від 21.10.2013, зовнішньоекономічний контракт №13120156 від 09.02.2012, специфікація №223 від 17.10.2013, додаткова угода до контракту від 20.11.2012, додаткова угода до контракту від 14.12.2012, додаткова угода до контракту від 03.08.2012, та інші документи, зазначені в графі 44 ДМ-2.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару митним органом, у зв'язку із наявними у поданих документах розбіжностями, у відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у Позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме:

- договір (угоду/контракт) з третіми особами, пов'язаний з договором (угодою/контрактом) про поставку товару, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою/контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (угоди/контракту);

- каталоги, специфікації прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- копію митної декларації країни відправлення, про що письмово зазначено у декларації митної вартості.

При цьому Митницею не зазначено, яким чином і які, за їх позицією, розбіжності у документах мають бути усунені шляхом надання витребовуваних документів.

Уповноважений представник позивача Краєва А.Е. була ознайомлена з такими вимогами Відповідача 28.10.2013 р.

28.10.2013 року Позивач надав Запорізькій митниці свої заперечення і обґрунтування, зазначив перелік документів, що надаються додатково, та текст обґрунтувань щодо неможливості подачі певних документів, що було відображено на зворотному боці ДМВ-1.

Так, позивачем було зазначено, що "…поняття "Лот", "Партія товару" та "Референція" є синонімами, а номер Лоту в інвойсі вказано. Специфікація не містить номеру Лоту (партії) чи референції, оскільки на момент її підписання, постачальник не володіє такою інформацією, що не суперечить загальноприйнятим принципам ведення торгівлі. На момент декларування документ зі зразками підписів уповноважених осіб надавався. В специфікації вказується, що вантажовідправник товару - Продавець, тобто INTERCOMMODITIES SA, чи агент за дорученням Продавця. Референція клієнта в сертифікаті якості повністю відповідає номеру референції, що вказаний в графі лот/партія…".

Крім того декларантом зазначено про надання наступних документів та пояснень:

- рахунок та договір з третіми особами не передбачені у переліку документів, визначених ч.2 ст.53 МКУ, оскільки вони є додатковими документами згідно із ч.3 ст.53 МКУ, проте ці документи надаємо;

- рахунки про сплату комісійних посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов контракту не надавались, оскільки посередники не залучались;

- у розумінні ч.3 ст.53 МКУ виписка з бухгалтерської документації має підтверджувати митну вартість та повинна бути в наявності. На момент декларування така документація відсутня, оскільки немає правових стосунків з виробником товару, будь-яка інша бухгалтерська документація є обліковою та використовується виключно для здійснення обліку ТМЦ та не відноситься до документів, на підставі яких провадяться розрахунки та обчислюється митна вартість;

- каталоги, прейскуранти та специфікації виробника товару не надавалися, оскільки у нас немає прямих відносин з виробником;

- копію митної декларації країни відправлення надаємо;

- висновки про якісні характеристики надавалися у вигляді сертифікату якості;

- в якості висновків про вартісні характеристики документів надаємо витяг із сайту Metal Pages.

28.10.2013 року митним органом прийнято Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №112030000/2013/000653/1, відповідно до якого митна вартість товару визначена за резервним шостим методом - 44,9325 USD за кілограм.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи не містять всіх даних або містять розбіжності, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути заснований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. Декларантом не подано додаткові документи, для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. При цьому Митницею не зазначено, яким чином і які, за їх позицією, розбіжності у документах мають бути усунені шляхом надання витребовуваних документів та як ці документи мають вплинути на визначення митної вартості товару. В той же час було прийнято рішення щодо неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів у зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів. Митну вартість товарів, що імпортуються, визначено із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у органу доходів і зборів інформації з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами положеннями генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Органом доходів і зборів прийнято рішення про визначення митної вартості товару за методом щодо подібних (аналогічних) товарів. Враховуючи вимоги Митного кодексу України використана наявна в органу доходів і зборів інформація щодо раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостей за методом 1-6 (з розрахунку 44,9325 $/кг для товару №1). Органом доходів і зборів прийнято рішення про визначення митної вартості товару за резервним методом (МД №112030000/2013/018072 від 13.08.2013).

28.10.2013 р. митним органом видано Картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00710 за поданою ВМД №112030000/2013/023075.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позивачем було подано всі необхідні та належні документи для визначення митної вартості товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1). При цьому ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" надавалися документи, в тому числі, і на запит митного органу про надання додаткових документів та обґрунтовані пояснення з приводу неможливості надання певних документів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Відповідно до частин 5, 6, 11 статті 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту пункту 1 статті 337 МК України вбачається, що перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється, зокрема, із застосуванням інформаційних технологій, які включають в себе контроль співставлення та контроль із застосуванням системи управління ризиками.

Згідно з пунктом 3 даної статті контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов'язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 631, передбачено, що при здійсненні митного оформлення митної декларації (МД) виконуються такі митні формальності: перевірка дотримання строків подання МД (у випадках, визначених законодавством); перевірка наявності відміток про завершення переміщення товарів (у випадках, визначених законодавством з питань державної митної справи); контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення; контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР; перевірка правильності класифікації товарів; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка дотримання встановлених до задекларованих товарів заходів нетарифного регулювання; перевірка наявності задекларованих товарів у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні; перевірка правильності визначення митної вартості товарів.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до статтей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такої правової позиції притримується Верховний Суд України у постанові №21-498а15 від 02.06.2015 року.

Отже, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов'язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, до вантажної митної декларації №112030000/2013/023075 від 28.10.2013 р. позивачем надані накладна СМR №131686-2 від 22.10.2013, сертифікат якості від 01.10.2013, інвойс ТU-13-023 від 21.10.2013, пакувальний лист б/н від 21.10.2013, зовнішньоекономічний контракт №13120156 від 09.02.2012, специфікація №223 від 17.10.2013, додаткова угода до контракту від 20.11.2012, додаткова угода до контракту від 14.12.2012, додаткова угода до контракту від 03.08.2012, та інші документи, зазначені в графі 44 ДМ-2.

Митним органом зроблено посилання на наявність розбіжностей у наданих позивачем документах.

Судами встановлено, що у поданих позивачем на розгляд митному органу документах поняття "Лот", "Партія товару" та "Референція" є словами-синонімами. Номер Лоту в інвойсі було вказано, а тому відсутність у специфікації номерів лоту (партії, референції) не можна вважати перешкодою для визначення митної вартості товару, оскільки на момент її підписання постачальник не може володіти такою інформацією.

Відносно зауважень щодо відсутності у специфікації № 223 від 17.10.2013 р. відомостей щодо вантажовідправника, судами встановлено, що у п.6 Розділу «Примітки»зазначено, що вантажовідправником є Продавець чи агент за його дорученням.

Згідно контракту № 13120156 від 09.02.2012 р. Продавцем є фірма "INTERCOMMODITIES SA", у зв'язку з чим посилання відповідача на розбіжності щодо не зазначення вантажовідправника є безпідставними.

Судами також встановлено, що із сертифікату якості, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що у ньому зазначено номер референції складу 871 0081, яка в повній мірі відповідає номеру лоту/партії у інвойсі № ТU-13-023 від 21.10.2013 р.

Посилання відповідача на розбіжності між пакувальним листом і контрактом та інвойсом колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ч.2 ст.53 МК України необхідність подання таких документів не передбачена. Крім того, вказані документи жодним чином не можуть вплинути на визначення числового значення митної вартості товару.

Відповідно до вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, яка є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Отже, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, дії відповідача, які полягають у безпідставному витребуванні додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів є неправомірними.

Відповідно, рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2013/000653/1 від 28.10.2013 р., прийняте на підставі ненадання декларантом всіх додаткових документів, які були витребувані Митницею, є неправомірним і підлягає скасуванню.

Наслідком визнання протиправності рішення про коригування митної вартості товарів, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, є визнання протиправними картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки підставами для її прийняття слугувало саме рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків щодо неправомірності дій відповідача, які полягають у безпідставному витребуванні додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також неправомірності рішень відповідача про коригування митної вартості товарів, за наслідками яких видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

З огляду на наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від від 26 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)