Справа № К/9991/19151/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/19151/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 березня 2011 року,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому після уточнення позовних вимог просила: визнати рішення комісії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області щодо визначення періодів служби незаконним; зобов'язати Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області зарахувати їй до вислуги років для призначення пенсії період роботи з 5 липня 1977 року по 25 травня 1994 року на посаді вільнонайманого інженера, надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області довідку про зміну вислуги років для проведення перерахунку пенсії, провести перерахунок її грошового забезпечення з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40% з 8 травня 2007 року та перерахунок вихідної допомоги з урахуванням нового розміру грошового забезпечення, вислуги років, виплативши заборгованість в сумі 29259,03 гривень; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок і виплату їй пенсії за вислугу років на підставі довідки Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області про нову вислугу років і новий розмір грошового забезпечення.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року позов задоволено. Визнано рішення комісії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області від 9 серпня 2010 року про відмову у зарахуванні до вислуги років ОСОБА_4 часу перебування на посаді інженера управління виконання покарань з 1977 року по 1994 рік, яке викладене у протоколі комісії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області від 9 серпня 2010 року, незаконним. Зобов'язано Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Луганській області зарахувати ОСОБА_4 до вислуги років час перебування на посаді інженера за період з 5 липня 1977 року по 25 травня 1994 року. Зобов'язано Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області довідку про зміну вислуги років ОСОБА_4 для проведення перерахунку пенсії. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату грошового утримання з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40% з 8 травня 2007 та вихідної допомоги ОСОБА_4 з урахуванням нового розміру грошового утримання та проведених виплат.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 березня 2011 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року змінено. В абзаці п'ятому резолютивної частини постанови замість слів «Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області» зазначено «Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області». В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 березня 2011 року і ухвалити нове судове рішення.

Позивачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 25 серпня 1975 року по 5 липня 1977 року обіймала посаду інженера-технолога технологічного відділу Ворошиловградського філіалу проектно-технологічного інституту автоматизації та механізації виробництва Головного управління виправно-трудових установ Міністерства внутрішніх справ СРСР, з 5 липня 1977 року по 1 січня 1989 року - інженера відділу матеріально-технічного постачання та збуту Управління виправно-трудових установ Управління внутрішніх справ Ворошиловградського обласного виконавчого комітету, з 1 січня 1989 року по 25 травня 1994 року - інженера відділу матеріально-технічного постачання, збуту, поставок та залізничного транспорту Управління внутрішніх справ Ворошиловградського обласного виконавчого комітету.

З 1994 року позивач працювала на посаді, яка була переведена в категорію посад рядового та начальницького складу органів внутрішньої служби.

У 2009 році ОСОБА_4 звільнено у відставку за віком у званні майора внутрішньої служби.

До вислуги років позивача Управлінням Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області був зарахований тільки період роботи у складі рядового та начальницького складу органів внутрішньої служби, а саме: з 1994 року по 2009 рік, тобто 15 років.

Час перебування на посаді інженера за період з 5 липня 1977 року по 25 травня 1994 року при призначенні пенсії та нарахуванні вихідної допомоги врахований не був.

ОСОБА_4 звернулась до Державного департаменту України з питань виконання покарань із заявою щодо перерахунку вислуги років для нарахування та виплати відсоткової надбавки за вислугу років, однак рішенням Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області, викладеним в протоколі засідання комісії від 9 серпня 2010 року, у зарахуванні до вислуги років позивача часу перебування на посаді інженера управління виконання покарань з 1977 року по 1994 рік відмовлено, про що її повідомлено листом від 9 серпня 2010 року № 17/5347.

Згідно частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 393; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відповідно до пункту «і» статті 17 Закону № 2262-XII та абзацу 13 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 393 до вислуги років для призначення пенсії підлягає зарахуванню час перебування на посадах службовців в органах і установах виконання покарань, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби України за переліком посад і на умовах, які визначаються Державним департаментом України з питань виконання покарань.

Пунктом 1 наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 12 грудня 2006 року № 243, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 квітня 2007 року за № 440/13707, який набрав чинності з 8 травня 2007 року (далі - наказ № 243), затверджений Перелік посад службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно пункту 2 цього наказу (чинного на час виникнення спірних правовідносин) особам, які перебували на службі на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 4 квітня 2006 року № 3591-IV до вислуги років зараховується час перебування на посадах службовців в органах виконання покарань, Головному управлінні виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України, управліннях (відділах, відділеннях) виконання покарань управлінь Міністерства внутрішніх справ України в областях на умовах - один місяць роботи за один місяць служби в календарному обчисленні з дня призначення на відповідну посаду.

Як вбачається з послужного списку особової справи та довідки Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області, ОСОБА_4 перебувала на службі на день набрання чинності вищезазначеного Закону та займала посаду інженера.

Відповідно до частини 1 статті 17-2 Закону № 2262-XII обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що посада інженера підпадає під визначення категорії посад, зазначених у підпункті 2.2. пункту 2 Переліку посад, затвердженому наказом № 243, яким передбачено, що фахівці (спеціалісти) усіх найменувань органів виконання покарань, Головного управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України, управлінь (відділів, відділень) виконання покарань управлінь міністерства внутрішніх справ України в областях, належать до посад службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби України, а тому час перебування на цій посаді повинен бути зарахований ОСОБА_4 у вислугу років на умовах один місяць роботи за один місяць служби.

Таким чином, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, починаючи з 8 травня 2007 року вислуга років ОСОБА_4 становить 30 років, що дає їй право на отримання 40% надбавки за вислугу років при визначенні розміру грошового забезпечення.

Крім того, відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з огляду на що колегія суддів погоджує висновок судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог щодо перерахунку і виплати вихідної допомоги з урахуванням нового розміру грошового утримання з підстав додаткової вислуги років.

Разом з тим, з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 2 листопада 2006 року № 1522 та статті 99 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо зобов'язання Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області здійснити перерахунок та виплату грошового утримання ОСОБА_4 з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40% та вихідної допомоги з урахуванням нового розміру грошового забезпечення, оскільки зазначений перерахунок та виплати повинні проводитись саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, як вірно встановлено судом першої інстанції.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року прийнята відповідно до вимог чинного законодавства і скасована постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 березня 2011 року помилково.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області - задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 березня 2011 року - скасувати.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.