Справа № 2а-296/09
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 р. Справа № 81320/09

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Залужжя» в особі арбітражного керуючого - ліквідатора ОСОБА_14, Залузької сільської рада Білогірського району Хмельницької області, Білогірського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 про захист права власності - визнання недійсним рішення виконкому Залузької сільської рада від 29 квітня 1999 року та свідоцтва про право власності ТОВ «Залужжя» на цегельний завод,

в с т а н о в и в:

Позивачі 16.06.2009 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Залужжя» в особі арбітражного керуючого - ліквідатора ОСОБА_14, Залузької сільської рада Білогірського району Хмельницької області, Білогірського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1, в якому просять визнати рішення виконавчого комітету Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №7 від 29 квітня 1999 року незаконним, свідоцтво про право власності на цегельний завод за ТОВ «Залужжя» скасувати.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2009 року позов задоволено. Рішення виконавчого комітету Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №7 від 29 квітня 1999 року «Про оформлення права власності на об'єкти ТОВ «Залужжя» в частині оформлення права власності за ТОВ «Залужжя» на цегельний завод визнано недійсним.

Свідоцтво про право власності на цегельний завод, видане Товариству з обмеженою відповідальністю «Залужжя» на підставі рішення виконкому Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №7 від 29 квітня 1999 року і зареєстроване Білогірським МП «Інвентарпроект», про що 29 червня 1999 року зроблено запис в реєстрову книгу №1 за реєстровим номером 199, визнано недійсним.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2009 року скасувати і провадження у справі закрити.

В апеляційній скарзі зазначає, що публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, це спір, що виник за участю суб'єкта владних повноважень з приводу здійснення ним своєї компетенції для досягнення публічного (державного чи суспільного) інтересу.

Отже, по суті не є публічно-правовим спір за участю суб'єкта владних повноважень, публічного права, з одного боку, та суб'єкта приватного права, юридичної (або фізичної) особи, коли управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав.

У спірних правовідносинах у такому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Обсяг і належність прав та обов'язків сторін у даній справі свідчить про те, що йдеться про спір про право цивільне, яке має не публічний, а приватний характер, а сторони мають на меті здійснення приватного інтересу, тобто між сторонами існує спір про право, а відтак він не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин згідно ст. 203 КАС України «постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається.

Крім цього, судом взагалі не здобуто і не наведено жодного належного і допустимого доказу, який би свідчив про суб'єкта права власності на цегельний завод.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі є співвласниками спірного цегельного заводу, отриманих в якості майнових паїв, а тому без їх згоди Залузька сільська рада( виконавчий комітет) не мала права його відчужувати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю... Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» встановлено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Так, судом першої інстанції встановлено, що цегельний завод, що знаходиться по вул. Загора, З в селі Корниця Білогірського району Хмельницької області належав агрофірмі ім. Леніна с. Залужжя Білогірського району Хмельницької області.

Зборами уповноважених агрофірми ім. Леніна від 5 лютого 1999 року затверджено розподільчий баланс між агрофірмою ім. Леніна та ТОВ «Залужжя» станом на 1 жовтня 1998 року. (а.с. 59-67) ОСОБА_15, яке залишалося під кредиторську заборгованість агрофірми ім. Леніна вказаним рішенням визначене поіменно. Інше майно на загальну суму 3 млн. 342 тис. грн. в т.ч. основних засобів на суму 1млн. 491тис. 675 грн. ( в тому числі цегельний завод), розпайовано між 783 членами та пенсіонерами - колишніми членами колгоспу (агрофірми), що вбачається із їх свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданого позивачам та із списків пайовиків, переданих Залузькій сільській раді для видачі членам агрофірми свідоцтв (а.с.а.с ,5,10- 14,17,19,22,24,27,28-51). Розпайоване майно не було виділено в натурі членам агрофірми, а залишалося в їхньому спільному володінні та користуванні.

Отже, ТОВ «Залужжя» з 5 лютого 1999 р. (дати отримання майна у якості майнових паїв членів агрофірми ім. Леніна) до 19 квітня 2001 р. (дати передачі спірного майна СВК «Авангард») було лише користувачем спірного цегельного заводу. Власником вказаного майна залишались колишні члени агрофірми ім. Леніна (пайовики) згідно вищевказаних свідоцтв.

Крім того, після паювання майна агрофірми ім. Леніна члени агрофірми, які свої майнові паї передали СВК «Авангард», окреме товариство співвласників майна не створювали, майно між собою в натурі не розподіляли, право власності на нього в органах реєстрації не реєстрували.

Згідно з актом розподілу пайового фонду між ТОВ «Залужжя» та СВК «Авангард» від 19 квітня 2001 року цегельний завод в якості майнових паїв перейшов до СВК «Авангард» (а.с. 72). Накладною № 351 від 19 квітня 2001 року цегельний завод був переданий від ТОВ «Залужжя» до СВК «Авангард» (а.с.74.).

29 квітня 2004 року СВК «Авангард» уклав з ТзОВ «Подвір»я» договір оренди № 2, згідно з яким вказаний цегельний завод був переданий ТзОВ «Подвір»я» в користування на строк до 31 грудня 2007 року (а.с. 75-77).

Після припинення діяльності СВК «Авангард» співвласниками майна цегельний завод передано в оренду МПП «Надія» (а.с. 55-58).

В 2007 році позивачам стало відомо, що виконавчим комітетом Залузької сільської ради 29 квітня 1999 року прийнято рішення «Про оформлення права власності на об'єкти ТОВ «Залужжя», яким визнано право власності на цегельний завод за ТОВ «Залужжя»(а.с. 140).

26 травня 1999 року ТОВ «Залужжя» на підставі вказаного рішення виконкому Залузької сільської ради видано свідоцтво про право власності на цегельний завод, про що Білогірським МП «Інвентарпроект» 29.06.1999 року внесено запис в реєстрову книгу №1 за реєстровим №199 (а.с. 140).

Згідно з договором №3 купівлі-продажу нерухомого майна Шепетівської філії Хмельницької обласної товарної біржі від 18 квітня 2007 року ТОВ «Залужжя» в особі ліквідатора ОСОБА_16 продав спірний цегельний завод ОСОБА_1

Вищевказані обставини були визнанні сторонами в суді першої інстанції і не заперечуються.

Таким чином, після реформування агрофірми ім. Леніна, виходу з неї та паюванням майна агрофірми його колишні члени мали право розпоряджатися своїми майновими паями за власним розсудом.

ТОВ «Залужжя», яке отримало в користування спірний цегельний завод в якості майнових паїв колишніх членів агрофірми ім. Леніна, не мало права відчужувати його, оскільки розпорядження майном належало тільки його власникові - колишнім членам агрофірми ім. Леніна (пайовикам), що повністю відповідає ст. 317 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про власність» (чинного на дату виникнення правовідносин)

Відтак, Залузька сільська рада та її виконавчий комітет, приймаючи оскаржуване рішення та видаючи на його підставі свідоцтво про право власності на цегельний завод користувачу, а не співвласникам діяли неправомірно, а тому позовні вимоги задоволено підставно.

Посилання апелянта на те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, колегія зазначає, що в даній справі предметом оскарження є рішення суб»єкта владних повноважень та виданого на його підставі свідоцтва про право власності, а тому це є публічно-правовим спором.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2009 року у справі №2а-296/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_15