Справа № 2а-3153/09/2270
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 р. Справа № 34557/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Богаченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Старокостянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 7 травня 2009 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Старокостянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 25.02.2009 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Старокостянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 31.12.2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що висновки, які викладені в акті перевірки від 22.12.2008 року №2381/1700/НОМЕР_1 та податкові повідомлення - рішення є неправомірними і підлягають скасуванню, оскільки вони суперечать вимогам п.п. 15.1.1, п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» , ст. 1З Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян».

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 7 травня 2009 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано повідомлення-рішення Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області від 31 грудня 2008 року №/0 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість за основним платежем 8276 грн., за штрафними санкціями 4138 грн., всього 12414 грн., та №/0 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб за основним платежем 10707 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Старокостянтинівська обєднана державної податкова інспекція Хмельницької області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 7 травня 2009 року скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що за результатами перевірки встановлено порушення п.п. 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», завищення податкового кредиту на 8276,00 грн. та п.п.17.1.3 п. 17.1 ст.І7 Закону України «Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за недоплату податкових зобов'язань за минулі податкові періоди позивачу нарахована штрафна санкція в розмірі 50% від суми недоплати що становить 4138,00 грн., також встановлено, що за IV квартал 2007 року позивачем безпідставно віднесено до валових витрат 71378.00 грн., на які було застосовано ставку податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15%, що в грошовому виразі становить 10707.00 грн.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав

Як вбачається з матеріалів справи, Старокостянтинівською ОДПІ проведена виїзна планова перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 по 30.09.2008 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №2381/1700/НОМЕР_1 від 22.12.2008 року, яким встановлено порушення платником податків п.п.7.4.1, п.7.4, п.п. 7.5.1, п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», зайво віднесено до податкового кредиту суму податку на додану вартість, в результаті чого занижено чисту суму зобов'язань по податку на додану вартість в розмірі 8276 грн., та порушення ч. 2 ст. 13, п. 2 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян» занижено чистий дохід в розмірі 71378 грн., в результаті чого не нараховано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 10706.7 грн

Висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.п.7.4.1, п.7.4, п.п. 7.5.1, п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» ґрунтуються на встановленні факту неправомірного віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ за придбані товарно-матеріальні цінності, які непідтверджені належними податковими накладними (податкові накладні від 04.04.2007 року № на суму 9687.6 грн., в т.ч. ПДВ 1614.6 грн. та № НОМЕР_2 на суму 9072 грн. в т.ч. сума ПДВ 1512 грн.) та факту зайвого включення до р. 17 Податкової декларації суми ПДВ по податкових накладних фактично отриманих в інших звітних періодах в результаті чого зайво віднесено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 9964 грн., з урахуванням залишку від'ємного значення становить 8276 грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області від 31 грудня 2008 року №/0/ про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість за основним платежем 8276 грн., за штрафними санкціями 4138 грн., всього 12414 грн., та №/0 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб за основним платежем 10707 грн.

Відповідно п.п. 15.1.1, п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.п.7.4.1, п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, п.п. 7.5.1, п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Судом першої інстанції встановлено , що належно оформлені дублікати податкових накладних від 04.04.2007 року № на суму 9687.6 грн., в т.ч. ПДВ 1614.6 грн. та № НОМЕР_2 на суму 9072 грн. в т.ч. сума ПДВ 1512 грн.,( відповідно до листа TOB «Кеш енд Кері Україна» отримані позивачем 15.12.2008 року) були надані перевіряючим під час проведення перевірки, тому висновок суду першої інстанції про правомірність віднесення до складу податкового кредиту позивача ПДВ на суму 3126,6 грн., а також з врахуванням положень п.п. 15.1.1, п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» включення до р. 17 Податкової декларації суми ПДВ по податкових накладних фактично отриманих в інших звітних періодах в результаті чого віднесено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 9964 грн., є вірним.

Згідно ч. 2 ст. 1З Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву

Порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 13, п. 2 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян» ґрунтуються на встановленні фактів включення до валових витрат суми орендної плати в розмірі 11557,44 за орендоване приміщення, яке передано в суборенду, та віднесення до валових витрат придбаний товар на суму 24859 грн. для проведення ремонтних робіт кіосків, які використовується в підприємницький діяльності позивача без належного документального підтвердження.

Оскільки укладення договору суборенди і отримання за даним договором доходів є підприємницькою діяльністю, а витрати на проведення ремонтних робіт кіосків власними силами підтверджені належними документальними доказами, до яких відповідачем безпідставно не віднесено товарні чеки, фіскальні чеки, видаткові накладні та рахунки фактури, які підтверджують придбання матеріалів для ремонту кіосків за період з 01.04.2007 року по 30.09.2008 року, на загальну суму 34713.29 грн., то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем невірно зроблено висновок про не використання в господарський діяльності орендованого приміщення та правомірноключено до складу валових витрат позивача нараховані валові витрати на проведення ремонтних робіт кіосків.

Таким чином, оскільки судом не встановлено порушення позивачем вимог п.п.7.4.1, п.7.4, п.п. 7.5.1, п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та ч. 2 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян», то висновок суду першої інстанції про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області від 31 грудня 2008 року та їх скасування є вірним.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Старокостянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 7 травня 2009 року у справі №2а-3153/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій, С.І. Богаченко