Справа № 233/3588/15-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Орчелота А.В.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року справа №233/3588/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Костянтинівської обєднанної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Донецькій області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2015 року у справі № 233/3588/15-а за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівської обєднанної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Донецькій області, «про скасування постанови та закриття справи», -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Донецькій області «про скасування постанови та закриття справи» . Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 09 червня 2015 року заступником начальника Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Донецькій області Кравченко С.І. була винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення серії АА №187297 відповідно до ст. 165-1 ч. 5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 2550,00 грн. Позивач вважав, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи, підлягає скасуванню, а справа закриттю виходячи з того, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не враховано, той факт, що ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2364 (в редакції, яка діє з 06.08.2011року) визначає вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску: а саме особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримуються відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З 02.03.2011 року позивачу була призначена пенсія за віком, відповідно до статті 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з цього часу він є пенсіонером за віком на якого розповсюджується дія ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Також позивач зазначив, що і ухвалою колегії суддів Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року по справі 805/1245/15-а (рішення суду набуло законної сили), встановлено, що він як пенсіонер за віком звільнений від сплати Єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В результаті чого вказаним рішенням скасовано вимогу Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Донецькій області. Позивач вважав що при винесенні постанови відповідач повинен був застосувати п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2015 року у справі № 233/3588/15-а, позов задоволено, внаслідок чого постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 187297 від 09 червня 2015 року про притягнення (фізичної особи підприємця) ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.165-1 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрито. Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що позивач ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, є платником єдиного податку та згідно з вимогами ч.2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»повинен проводити нарахування, сплачувати та складати звіти за встановленою формою у встановлені строки. В зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, то у відповідності до вимог ст.26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 р. не досяг пенсійного віку, отже позивач не є пенсіонером за віком і повинен сплачувати єдиний внесок, як фізична особа-підприємець. У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 09 червня 2015 року заступником начальника Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Донецькій області Кравченко С.І. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії АА №187297 відповідно до ст. 165-1 ч. 5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 2550,00 грн. (а.с.13). Відповідно до ч. 3 ст. 165-1 КУпАП несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу-підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частина 5 ст. 165-1 КУпАП, що дії передбачені частино третьою, частиною четвертої цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, фізичну особу-підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста п'ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно ч.2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії. За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову про скасування постанови перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП). У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч вищезазначеним вимогам, відповідачем не доведено, що при розгляді, посадовою особою, справи відносно позивача, були враховані усі норми діючого законодавства, які регулюють порядок розгляду даної категорії справ: доказів того, що ОСОБА_3 викликався на розгляд справи та давав пояснення відповідач суду не надав, що свідчить про порушення конституційного права ОСОБА_3 на захист. До того ж відповідачем не були дослідженні всі обставини справи, оскільки: Позивач ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем з 06.02.2004 р. за №0006305, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ №428180 (а.с.7) та є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 (а.с.6). 02 березня 2011 року позивачу була призначена пенсія за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. (а.с.4).

Частиною 4 ст.4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464 визначає вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску: а саме особи, зазначені у п.4 ч.1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування,- що не було враховано відповідачем під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. У відповідності до ч.1 ст. 72 КАС України підставою для звільнення від доказування є обставини, встановленні судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду 03 червня 2015 року по справі 805/1245/15-а встановлено, що ОСОБА_3, як пенсіонер за віком звільнений від сплати Єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в результаті чого скасовано вимогу Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Донецькій області(а.с.9-11).

Крім того, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі №805/2254/15-а із посиланням на правову позицію висловлену Верховним Судом України в постанові №21-25а14 від 15 квітня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_3, як пенсіонер за віком звільнений від сплати за себе єдиного внеску (постанова чинна та не скасована) (а.с.25-26). Згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 187297 від 09 червня 2015 року про притягнення (фізичної особи підприємця) ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.5ст.165-1 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити. Суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні. Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Донецькій області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2015 року у справі № 233/3588/15-а - залишити без задоволення. Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2015 року у справі № 233/3588/15-а за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Донецькій області, «про скасування постанови та закриття справи» - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок