Справа № 208/2628/15(2а/208/96/15)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2015 рокусправа № 208/2628/15(2а/208/96/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Чередниченко В.Є. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2015 року ОСОБА_1 (Далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської (Далі - відповідач), в якому просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області стосовно утримання з пенсії ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб передбаченого Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIIІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи неправомірними. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської нарахувати та виплатити с 01 лютого 2015 року ОСОБА_1 частину несплаченої пенсії.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що пенсія, яку отримує позивач, не підлягає оподаткуванню та повинна виплачуватись у повному обсязі.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідно до п.п.164.2.19 , п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та Закону №71- VIIІ від 28.12.2014р., до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Оскільки, положення Податкового кодексу в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, то УПФУ в м. Енергодарі діє відповідно до чинного законодавства.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 01 серпня 2014 року перебуває на пенсійному обліку в Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01 лютого 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області було перераховано пенсію ОСОБА_2 з оподаткуванням.

20 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання роз'яснення щодо нарахування та виплати пенсії.

Листом від 03 березня 2015 року №В-6/12 Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області повідомило, що Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено ряд змін до норм Податкового кодексу України. Відповідно до п.п. 164.2.19 п.164.2 ст. 164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються зокрема суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати ( у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Оскільки пенсія позивача перевищує три розмірі мінімальної заробітної плати, то на частину перевищення враховується податок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності проведення Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перерахунку пенсії позивачу з 01 лютого 2015 року з оподаткуванням, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 4 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписами п. 164.2.19 ст. 164 Податкового кодексу України визначено, що суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати (Пункт 164.2 статті 164 доповнено пунктом 164.2.19 згідно із п.4 Розділу І Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні").

Отже, об'єктом оподаткування згідно приписів Податкового кодексу України є загальний розмір пенсій (включаючи суму їх індексацій, нараховану відповідно до закону), отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету.

Згідно ст. 167 Податкового кодексу України визначено ставку податку, а саме 15 % бази оподаткування щодо доходів.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., тому базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Крім того, до завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлюється військовий збір.

Приписами п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України визначено, що платниками військового збору є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до приписів ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Отже, базою оподаткування по відношенню до позивача є загальний розмір пенсії.

Як встановлено судом, розмір нарахованої ОСОБА_1 пенсії станом на 01.02.2015 року становить 9490 грн., що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, відтак, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідачем із пенсії позивача було правомірно утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 875,40 грн. та військовий збір у розмірі 87,54 грн.

З врахуванням приписів ст. 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 18 Податкового кодексу України, п.7 ч.3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, відповідач є податковим агентом, на якого покладено обов'язок з обчислення, утримання, з доходів, що нараховуються ( виплачуються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01 січня 2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, а тому в аспекті положень ст. 19 Конституції України є обов'язковим для врахування управлінням Пенсійного фонду України в м. Рівне з метою реалізації наданих державою повноважень в частині обчислення пенсійних виплат.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків, що судом першої інстанції було неправильно застосовані норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

Приписами ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду від 3 червня 2014 року у справі "Великода проти України" суд зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

При цьому суд вказав, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: В.Ю. Поплавський