Справа № 707/1702/15-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 707/1702/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Суходольський О.М. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2015 року даний позов задоволено.

На вказану постанову суду відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати її як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог даного позову.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суми доплат за виконання службових обов'язків у стані бойової готовності в 30-ти кілометровій зоні відчуження повинні включатися в заробіток для обчислення пенсії на умовах ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів знаходить обґрунтованим даний висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11. 2011 р. № 1210 (далі - Порядок № 1210).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Частиною 4 статті 15 цього Закону передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

За твердженням позивача, на момент видачі довідки про заробітну плату від 22.02.2015р. №112 йому не було враховано доплату за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 614,42 крб., премію за ліквідацію наслідків на ЧАЕС в сумі 30 крб. (наказ ВПО №37 від 14.07.1986р.) та 40 крб. (наказ ОВПО №2 від 20.01.1988р.), а також невірно визначено кратність 16 днів - 4 та 4 дні - 3, хоча згідно довідки №934 від 12.11.1992р. має бути 16 днів в п'ятикратному розмірі та 4 дні в трьохкратному розмірі.

Відповідно до п. 7 Порядку № 1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плат для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержавної суми у зазначений період.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для врахування органами Пенсійного фонду України при визначенні особі розміру її пенсії по інвалідності доплат, одержаних нею за виконання службових обов'язків у стані бойової готовності в зоні відчуження, є сукупність наступних умов: 1) встановлення факту виконання такою особою службових обов'язків у стані бойової готовності в зоні відчуження; 2) встановлення факту отримання пенсіонером таких доплат та їх розмір.

Аналогічна правова позиція міститься в роз'ясненні Міністерства соціальної захисту України від 13.09.1994 р. № 013-991/94/3.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 06.06.1986р. по 25.06.1986р. позивач проходив службу складі Черкаського зведеного загону протипожежної служби МВС України в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС 24год на добу, у щоденному режимі роботи у три зміни по 8 годин. Дана обставина підтверджується довідкою УМВС України в Черкаській області від 22.02.2012р. №112.

З наявних в справі доказів також вбачається, що останні 16 годин позивач виконував службові обов'язки в стані бойової готовності в пожежній частині м.Чорнобиль, що підтверджується довідкою ГУМНС України в Київській області від 20.03.2012р. №9/3/884 та довідкою про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 05.03.2012р. №18/65.

У зв'язку з виконанням позивачем робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986р. останньому було встановлено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, а згідно вкладки до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії (а.с. 7).

Крім того, позивач має другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 8-9).

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, останньому було виплачено премію за ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в сумі 30 крб. (наказ ВПО №37 від 14.07.1986р.) та 40 крб. (наказ ОВПО №2 від 20.01.1988р.), що на думку колегії суддів є достатньою підставою для врахування цих коштів при обчисленні позивачу розміру його пенсії по інвалідності.

Проте, як вбачається з довідки про заробітну плату ОСОБА_2 від 22.02.2015р. №112, позивачу не було враховано доплату за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 614,42 крб., премію за ліквідацію наслідків на ЧАЕС в сумі 30 крб. (наказ ВПО №37 від 14.07.1986р.) та 40 крб. (наказ ОВПО №2 від 20.01.1988р.), а також визначено кратність 16 днів - 4 та 4 дні - 3, у той час як згідно довідки №934 від 12.11.1992р. повинно бути 16 днів в п'ятикратному розмірі та 4 дні в трьохкратному розмірі.

Відповідно до листа Держкомпраці СРСР від 02.10.1986 № 3310-БГ та вказівкою МВС СРСР від 21.10.1986 № 1/5725, працівникам зведеного загону протипожежної служби МВС України одна година перебування у 30-км зоні Чорнобильської АЕС у резерві в стані бойової готовності враховується як 1/3 робочого часу з виплатою за цей обліковий період одинарної тарифної ставки (посадового окладу) працівникам з числа начальницького складу й окладу за спеціальне звання.

Зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів виконання позивачем службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження, колегія суддів приходить до висновку про наявність у останнього права на донарахування йому доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 614,42 крб., премії за ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС в сумі 30крб. (наказ ВПО №37 від 14.07.1986р.) та 40 крб. (наказ ОВПО №2 від 20.01.1988р.), що в сукупності є підставою для обрахування 16 днів в п'ятикратному розмірі та 4 дні в трьохкратному розмірі на підставі довідки №934 від 12.11.1992р., без їх виплати для перерахунку пенсії, також наявності у позивача права на отримання довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС м.Чорнобиль.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.