Справа № 808/2342/15
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № 808/2342/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо визначення позивачу строку календарної служби для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на 22 грудня 2014 року; визнати нечинним абзац 3 наказу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області від 22.12.2014 №653-ос «По особовому складу», згідно із яким календарна служба для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на 22 грудня 2014 року складає 19 років; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок позивачу календарної служби для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на 22 грудня 2014 року, врахувавши 6 років 2 місяці 4 дні військової служби в загальному обчисленні; зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплатити позивачу невиплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільнені з урахуванням здійсненого перерахунку строку календарної служби.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що судом не правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки під час звільнення з військової служби у жовтні 1992 року позивач не набув права на отримання грошової допомоги при звільненні, а тому відповідно до вимог чинного законодавства України період військової служби з 01.08.1986 по 05.10.1992 повинен був зарахований до календарної вислуги, яка обчислюється виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач в період з 02.08.1995 по 22.12.2014 проходив кадрову військову службу на офіцерських посадах у Службі безпеки Україні та перед звільненням займав посаду начальника сектору мобілізації та територіальної оборони УСБУ в Запорізькій області, спеціальне звання перед звільненням - полковник.

Наказом Служби безпеки України від 30.10.2014 №10/41-ос позивача звільнено у запас СБ України за підпунктом "а" пункту 61 та підпунктом "б" пункту 63 (за станом здоров'я - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

22 грудня 2014 наказом УСБУ в Запорізькій області №653-ос "По особовому складу" позивача виключено зі списків особового складу та встановлено вислугу років на пенсію станом на 22.12.2014: календарна - 25 років 6 місяців 24 днів, у пільговому обчисленні 8 місяців 29 днів, загальна - 26 років 3 місяці 23 днів (розрахунок вислуги років на пенсію від 09 жовтня 2014 року №59/13-5476 дск). Крім того, вищезазначеним наказом позивачу визначена календарна служба для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на 22.12.2014 - 19 років (а.с.11).

Позивач, не погодившись з визначеною відповідачем календарною службою для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на 22.12.2014 - 19 років, звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що необхідною умовою для включення періоду військової служби та навчання позивача у вищому військовому навчальному закладі (з 01.08.1986 по 05.10.1992) до календарної служби, яка враховується для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні 22.12.2014 повинно бути звільнення позивача з військової служби 05.10.1992, до набуття права на виплату одноразової грошової допомоги.

Погоджуючись із вказаним висновком суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та відносини у цій галузі врегульовано Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Пунктом 1 статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, визначаються Законом № 2262-XII.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно частини 4 статті 9 Закону № 2262-XII виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Державною податковою адміністрацією України, Державним департаментом України з питань виконання покарань, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Статтею 9-1 зазначеного Закону передбачено, що особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням. Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" особам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що основним принципом виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби є набуття особою рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу права на пенсію згідно Закону № 2262-XII.

Позивач посилаючись на вимоги частин 1 та 3 статті 9 Закону № 2262-ХІІ зазначає, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.

Вказує, що він під час попереднього звільнення з військової служби не набув права на отримання одноразової грошової допомоги за період військової служби з з 01.08.1986 по 05.10.1992, а тому вказана грошова допомога за цей період згідно частини 6 статті 9 Закону № 2262-ХІІ мала бути виплачена під час повторного звільнення з військової служби.

Судом встановлено, що наказом Головнокомандуючого РВСП по особовому складу від 22.08.92 р. №0180 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби за службовою невідповідністю, а з 02.08.1995 р. прийнятий на військову службу у Службу безпеки України (а.с.66).

Отже, позивач не отримав одноразову грошову допомогу при попередньому звільненні з військової служби саме через дострокове звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, а не через те, що на час звільнення з військової служби не набув права на отримання зазначеної допомоги.

Абзацом 3 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв'язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.

Таким чином, оскільки позивача було звільнено з військової служби за службовою невідповідністю, то відповідно до пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ у відповідача були відсутні правові підстави при визначенні розміру грошової допомоги враховувати період військової служби позивача з 01.08.1986 року по 05.10.1992 рік.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна правова оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 02 жовтня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова