Справа № 22-а-23909/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, про стягнення коштів на оздоровлення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом. У позові зазначає, що вона є постраждалою від аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом II групи.

На підставі ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну одноразову допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте така допомога виплачується відповідачем в значно меншому розмір. Провести перерахунок відповідач відмовився, тому позивач просив стягнути з відповідача щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 - 2009 рік, в розмірі 5635 (пять тисяч шістсот тридцять пять) грн.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2010 року позов задоволено частково. Вирішено визнати відмову відповідача щодо перерахунку грошової допомоги на оздоровлення неправомірною, зобовязати відповідача виплатити позивачеві недоотриману суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування постанови суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та винесення нової постанови про відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач є постраждалою від аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом II групи.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», таким громадянам виплачується щорічна соціальна грошова допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем вказана допомога виплачувалась відповідно до постанови КМ України № 562 від 12.07. 2005 року «Про

щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в значно меншому розмірі.

Проте постанова КМ України постанови КМ України № 562 від 12.07. 2005 року «Про ґ*'* щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечать вимогам ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19). Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний у застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної соціальної допомоги на оздоровлення, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи», необхідно керуватися ст. 48 цього Закону, а не постановою КМ України № 562 від 12.07. 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Прийнявши до уваги наведене, суд обгрунтовано визнав дії відповідача щодо відмови перерахувати розмір щорічної соціальної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними та зобовязав відповідача здійснити

відповідний перерахунок.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності своїх дій з посилання на відсутність бюджетних коштів та відсутність фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи», не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у постанові.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області відхилити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді