Справа № К/9991/67180/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/9991/67180/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова до Відкритого акціонерного товариства «Південдіпроцемент» про відшкодування сплаченої наукової пенсії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Південдіпроцемент» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2010 року Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова звернулося в суд з позовом, у якому просило стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Південдіпроцемент» на свою користь суму сплаченої наукової пенсії у розмірі 3525,93 гривень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2011 року вказаний позов у частині позовних вимог про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Південдіпроцемент» 2466,87 гривень - залишено без розгляду. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 1059,06 гривень - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2011 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Південдіпроцемент» на користь позивача 3525,93 гривень у відшкодування наукової пенсії.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2011 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював у Державному всесоюзному інституті по проектуванню та науково-дослідницькій роботі «Південдіпроцемент» з 24 грудня 1976 року по 20 серпня 1994 року на посадах від заступника начальника відділу енергетики та автоматики до начальника відділу енергетики та автоматики.

Управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова за період з січня 2008 року по вересень 2009 року була нарахована та виплачена ОСОБА_4 пенсія у розмірі 39669,42 гривень.

Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова звернулося в суд з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Південдіпроцемент» суми заборгованості зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ (далі - Закон № 1977-ХІІ), та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, по зазначеному пенсіонеру за період з січня 2008 року по вересень 2009 року у розмірі 3525,93 гривень.

Так, згідно зі статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається будь-яка з цих пенсій за їх вибором.

Держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів (стаття 24 Закону № 1977-ХІІ).

За змістом частини 9 цієї ж статті Закону № 1977-ХІІ різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

На виконання наведеної норми зазначеного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про затвердження Порядку фінансування та виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних бюджетних установ і організацій, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств і організацій згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи» від 13 грудня 2000 року № 1826, яка втратила чинність 9 квітня 2004 року одночасно з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372, якою було затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок).

Названі порядки визначають механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної, зокрема, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Згідно пункту 2 Порядку за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Відповідно до положень пункту 4 Порядку у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що у випадках, коли відбувається перетворення в процесі приватизації державного підприємства у відкрите акціонерне товариство, до правонаступника переходять права і обов'язки державного підприємства, що приватизується, у тому числі й обов'язок зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Як установлено апеляційним судом, пенсійний орган згідно Закону № 1977-ХІІ призначив пенсію колишньому науковому працівникові ОСОБА_4, який працював у Державному всесоюзному інституті по проектуванню та науково-дослідницькій роботі «Південдіпроцемент» з 24 грудня 1976 року по 20 серпня 1994 року на посадах, що дають право призначення пенсії відповідно до статті 24 зазначеного Закону.

Згідно зі статутом цього інституту він був створений органом державної влади з метою отримання прибутку та здійснював свою діяльність на основі господарського розрахунку. Тобто був державною небюджетною установою.

Правонаступником зазначеного вище інституту є Відкрите акціонерне товариство «Південдіпроцемент».

За період з січня 2008 року по вересень 2009 року у відповідача виникла заборгованість із відшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, у розмірі 3525,93 гривень.

Отже, рішення суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, про обґрунтовану вимогу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова щодо фінансування Відкритим акціонерним товариством «Південдіпроцемент» різниці у розмірі пенсії, призначеної науковому працівнику, є законним.

Також апеляційний суд вірно виходив з того, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств за Законом № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, якою передбачено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, не застосовуються.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи та його висновку про задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південдіпроцемент» - залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова до Відкритого акціонерного товариства «Південдіпроцемент» про відшкодування сплаченої наукової пенсії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями

237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.