Справа № 826/12321/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 вересня 2015 року 10:53 № 826/12321/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Кротюка О.В., Літвінової А.В., при секретарі Іконніковій О.Ю., за участю представників: позивача - Волошина І.В., відповідача - Грабовської А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Громадської організації «Правий сектор»
до Кабінету Міністрів України
про визнання протиправним та скасування абзацу 22 підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №234 від 08.04.2015,
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація "Правий Сектор" звернулася до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просила:

- визнати протиправним абзац двадцять другий підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 234 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 року № 976 і від 3 листопада 2010 року №996»;

- скасувати абзац двадцять другий підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 234 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 року № 976 і від 3 листопада 2010 року № 996».

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржуване положення постанови, яке передбачає, що до складу громадської ради при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади можуть бути обрані представники інститутів громадянського суспільства, які провадять свою діяльність у сфері, що пов'язана з діяльністю відповідного органу, та в статуті (положенні) яких визначені відповідні цілі і завдання діяльності, суперечить нормам Конституції та законів України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та вказав, що оскаржуваний абзац є, на його думку, протиправним, оскільки містить ознаки дискримінації, передбачені Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», порушує норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та інше законодавство України. Крім того, зазначив, що, на його думку, вищезазначена норма Постанови Кабінету Міністрів України не відповідає ст. 1 Закону України "Про громадські об'єднання", згідно якої громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів, п. 5 ч. 2 ст. 21 цього ж Закону, у якій зазначено, що громадське об'єднання має право брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об'єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що право позивача входити до складу громадської ради при державному органі або органі місцевого самоврядування жодним чином не були порушене, оскільки оскаржуване положення не носить імперативний характер та жодним чином не спрямоване на пов'язаність формування складу громадської ради при міністерстві, іншому органі з діяльністю такого органу та діяльністю представників інститутів громадянського суспільства. Вказала, що процедура прийняття зазначеного вище нормативно-правового акта дотримана, тобто останній прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оголошення про відкриття провадження щодо оскарження окремих положень Постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 234 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 року № 976 і від 3 листопада 2010 року №996» в даній адміністративній справі в порядку ч.4-5 ст. 171 КАС України здійснено в "Офіційному віснику України" № 58 від 31 липня 2015 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Громадська організація "Правий Сектор" за організаційно-правовою формою є громадською організацією, зареєстрованою Ірпінським міським управлінням юстиції 27 лютого 2014 року, свідоцтво № 1415692, що має на меті здійснення та захист прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, правових, громадських, творчих, вікових та інших інтересів своїх членів, сприяння становленню України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави, становленню громадського суспільства в Україні, поширення ідеї становлення української суверенної соборної держави, та діє на підставі Статуту.

Відповідно до ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з абз. 4, 5 ст. 36 Основного Закону Держави ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об'єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій. Усі об'єднання громадян рівні перед законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У Рішенням Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що конституційні права і свободи є фундаментальною основою існування та розвитку Українського народу, а тому держава зобов'язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для їх реалізації. Відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод, оскільки призводить до того, що вони стають декларативними, а це є неприпустимим у правовій державі.

Рівність та недопустимість дискримінації особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (статтях 14, 26), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 14), Протоколі № 22 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 1), ратифікованих Україною та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статтях 1, 2, 7)».

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України безпосередньо або через органи виконавчої влади забезпечує реалізацію передбачених законом прав громадських об'єднань.

Згідно ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання», громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про громадські об'єднання", рівність перед законом передбачає, що громадські об'єднання є рівними у своїх правах та обов'язках відповідно до закону з урахуванням організаційно-правової форми, виду та/або статусу такого об'єднання.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону, громадське об'єднання зі статусом юридичної особи має право брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об'єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики № 996 від 3 листопада 2010 року затверджено «Типове положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації.»

8 квітня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 234 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 року № 976 і від 3 листопада 2010 року № 996.

Положення абзацу двадцять другого підпункту 3 пункту 2 зазначеної постанови визначають, що до складу громадської ради при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади можуть бути обрані представники інститутів громадянського суспільства, які провадять свою діяльність у сфері, що пов'язана з діяльністю відповідного органу, та в статуті (положенні) яких визначені відповідні цілі і завдання діяльності.

У пояснювальній записці до проекту постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року № 976 і від 03 листопада 2010 року № 996" зазначено, що Проект вказаної постанови розроблений Міністерством юстиції на виконання пункту 1 розділу IV Плану дій із впровадження Ініціативи "Партнерство "Відкритий Уряд" у 2014-2015 роках, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 1176.

05 листопада 2008 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 976 "Про затвердження Порядку сприяння проведенню громадської експертизи діяльності органів виконавчої влади", а 03 листопада 2010 року - постанову № 996 "Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики".

Проте практика застосування зазначених постанов показала, що окремі їх положення потребують вдосконалення.

Метою постанови, окремі положення якої оскаржуються позивачем, є внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року № 976 "Про затвердження Порядку сприяння проведенню громадської експертизи діяльності органів виконавчої влади" і від 03 листопада 2010 року № 996 "Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики", необхідність яких виникла з урахуванням досвіду проведення громадських експертиз діяльності органів виконавчої влади, консультацій з громадськістю, формування та діяльності громадських рад при органах виконавчої влади після набрання вказаними постановами чинності.

Вдосконалення зазначених нормативно-правових актів вимагали і завдання, визначені Стратегією державної політики сприяння розвитку громадянського суспільства в Україні, затвердженою Указом Президента України від 24 березня 2012 року № 212, зокрема щодо забезпечення організаційних умов для участі громадськості у формуванні та реалізації політики на всіх рівнях і здійсненні громадського контролю за діяльністю органів виконавчої влади, сприяння роботі громадських рад.

У зазначеній вище пояснювальній записці зазначено, що Проект постанови не стосується питань розвитку адміністративно - територіальних одиниць та питань функціонування місцевого самоврядування. У проекті постанови відсутні положення, які містять ознаки дискримінації, відсутні правила і процедури, які можуть містити ризики вчинення корупційних правопорушень.

Проект постанови розроблено робочою групою, утвореною наказом Міністерства юстиції від 11 вересня 2014 року № 187/7.

Публічне громадське обговорення проекту постанови проводилося шляхом його розміщення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції та урядовому веб-сайті "Громадянське суспільство і влада" у грудні 2014 року, а також під час проведення засідання "круглого столу", яке відбулося у Мін'юсті 19 грудня поточного року за участі представників інститутів громадянського суспільства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що нормативно-правовий акт, окремі положення якого оскаржуються, прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто процедура його прийняття дотримана.

Стосовно порушення абзацом двадцять другим підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 234 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 року № 976 і від 3 листопада 2010 року №996» прав та інтересів позивача, то суд зазначає, що даного факту під час розгляду справи не встановлено. Як убачається з матеріалів справи, Громадська організація "Правий Сектор" є громадським об'єднанням, яке зареєстроване у встановленому законому порядку, і в силу закону.

Положеннями частин 3, 7 ст. 3 Закону України «Про громадські об'єднання» встановлено, що самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об'єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об'єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Публічність означає, що громадські об'єднання інформують громадськість про свої мету (цілі) та діяльність.

Поряд з цим, згідно п.2 ч.1 ст. 11 вказаного вище Закону передбачено, що статут громадського об'єднання має містити відомості про мету (цілі) та напрями його діяльності.

Зазначене вище в сукупності цілком зумовлює законність і обґрунтованість в цій частині оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки громадська організація діє у відповідності до положень свого статуту і визначених у ньому цілей та напрямків своєї діяльності.

Аналізуючи вказане, суд приходить до висновку, що оскаржувана норма ніяким чином не обмежує, а деталізує Закон України «Про громадські об'єднання», оскільки громадське об'єднання має право брати участь у формуванні громадської ради, якщо провадить свою діяльність у сфері, що пов'язана з діяльністю відповідного органу, та в статуті (положенні) якої визначені відповідні цілі і завдання діяльності.

Крім того, позиція відповідача щодо надання привілеїв громадським організаціям відхиляється судом за необґрунтованістю, що було судом підтверджено вище.

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що доводи позивача щодо непроведення громадського обговорення проекту оскаржуваної Постанови та антидискримінаційної експертизи є недоведеними, так як відповідно до пояснювальної записки до проекту Постанови, належним чином засвідчена копія якої міститься у матеріалах справи, у проекті Постанови, як зазначалось судом вище, відсутні положення, які містять ознаки дискримінації. Публічне громадське обговорення проекту постанови проводилося шляхом його розміщення на офіційному веб-порталі Міністерства юстиції та урядовому веб - сайті «Громадянське суспільство і влада» у грудні 2014 року, а також під час проведення засідання «круглого столу», яке відбулося у Мін'юсті 19 грудня поточного року за участі представників інститутів громадянського суспільства.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку щодо відсутності підстав для визнання протиправним та скасування абзацу двадцять другого підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 234 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 року № 976 і від 3 листопада 2010 року №996», оскільки доводи позивача щодо порушення при прийнятті оскаржуваного абзацу норм Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та іншого законодавства України є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження, тому позовні вимоги Громадської організації "Правий Сектор" не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 69, 70, 71 та 158-163, 167, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді: О.В. Кротюк

А.В. Літвінова

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.10.2015