Справа № 815/4510/15
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4510/15
УХВАЛА

28 вересня 2015 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Бобровській О.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (від 25.09.2015р. вхід.№23929/15), про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1, з підстав пропуску позивачем законодавчо визначеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд скасувати Довідку Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 24.10.2014р. про результати перевірки відомостей зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці.

Механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", визначено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014р. №563 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.39 якого висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданій особою за попередній рік декларації, та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації особи, що набуте (набуті) за час перебування на посадах, доходам, отриманим із законних джерел, може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Відповідно до п.36 означеного Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" на підставі відповіді / висновку / копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк (з дня надходження останньої відповіді / висновку / копії судового рішення або з дня надходження відповіді / висновку / копії судового рішення, який є підставою для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону) готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 та подає її керівнику органу.

Судом встановлено, що 24.10.2014р. за результатами перевірки відомостей, зазначених в особовій справі ОСОБА_1, який працює на посаді начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Полтавській області складено Довідку про результати перевірки відомостей зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993року №3723-XII (із змінами і доповненнями) регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України відповідно до ст.1 якого зазначений закон регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно зі ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Так, судом встановлено, що перевірка Головним управлінням Державної фіскальної служби у Полтавській області відомостей, зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці, та складення за результатами її проведення спірної Довідки від 24.10.2014р., відбулось, зокрема, у той час коли позивач - ОСОБА_1 проходив публічну службу в Південній митниці Міндоходів на посаді начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями, що відповідно свідчить про те, що спірні правовідносини виникли в межах проходження позивачем публічної служби в митному органі.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно зі ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 6 березня 2008року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що громадянин України може звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Судом встановлено, що у провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №815/6447/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Південної митниці Міндоходів про визнання неправомірними дій Міністерства доходів і зборів України направлених на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника першого оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів протиправними; поновлення на посаді начальника першого оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів; скасування Наказу Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 №2173-о, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день ухвалення судового рішення.

Так, судом зясовано, що в межах розгляду вищеозначеної адміністративної справи №815/6447/15 відповідачем - Південною митницею Міндоходів, до суду надано письмові заперечення (вхід.№1355/15 від 21.01.2015р.) на позовну заяву ОСОБА_1, у додатку до яких, серед іншого, була наявна копія Довідки від 24.10.2014р. щодо ОСОБА_1, котра, водночас, є предметом оскарження по даній адміністративній справі.

Означені письмові заперечення (вхід.№1355/15 від 21.01.2015р.) на позовну заяву ОСОБА_1, як вбачається із наданої відповідачем та наявної у матеріалах справи копії журналу судового засідання по справі №815/6447/15 від 12.02.2015р., були залучені до матеріалів адміністративної справи №815/6447/15, зокрема, у судовому засіданні 12.02.2015р., на котрому були присутні як позивач - ОСОБА_1, так і його представник.

До того ж, у судовому засіданні 28.09.2015р., на відповідне питання суду повноважний представник позивача зазначив, що не заперечує проти того, що у судовому засіданні 12.02.2015р. до матеріалів справи №815/6447/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Південної митниці Міндоходів про визнання неправомірними дій Міністерства доходів і зборів України направлених на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника першого оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів протиправними; поновлення на посаді начальника першого оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів; скасування Наказу Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 №2173-о, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день ухвалення судового рішення, дійсно були залучені письмові заперечення на адміністративний позов разом із додатками, у яких, серед іншого, була наявна спірна Довідка Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 24.10.2014р. про результати перевірки відомостей зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що про наявність спірної Довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 24.10.2014р. про результати перевірки відомостей зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці, позивач - ОСОБА_1, та його повноважний представник дізналися, зокрема, у судовому засіданні 12.02.2015р. в межах розгляду вищевказаної адміністративної справи №815/6447/15.

Водночас, судом зясовано, що з даним адміністративним позовом позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду лише 06.08.2015р. (згідно відбитку штемпелю канцелярії суду), тобто після спливу законодавчо визначеного строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Між тим, суд вважає за доцільне наголосити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Необхідність дотримання законодавчо встановленого строку, впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обовязків. Строки це засіб впорядкування суспільних відносин, без якого неможливо уявити діяльність публічної адміністрації, нормативного акта, якою б юридичною силою він не був наділений.

Строком звернення до адміністративного суду є строк, в межах якого особа, котра має право на подання позову, може звернутися до адміністративного суду з метою захисту своїх прав в межах публічно-правових відносин чи для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду обчислюється, за загальним правилом, з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків, оскільки строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, адже після їх завершення, якщо жодна із сторін не звернулась до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів, відповідні правовідносини набувають статусу стабільних.

Так, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, визнаються обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони, та повязані з наявністю дійсно істотних перешкод чи труднощів для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій.

Зокрема, доказами, котрі свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є відповідний підпис про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Водночас, доказами того, що особа апріорі знала про порушення своїх прав, та охоронюваних законом інтересів, є її дії, спрямовані на захист та відновлення порушеного права, як то оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, котрі свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження та обґрунтування поважності причин пропуску законодавчо визначеного строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, які б слугували відповідною підставою для поновлення такого строку, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування Довідки від 24.10.2014р. про результати перевірки відомостей зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці, залишити без розгляду, відповідно до приписів п.9 ч.1 ст.155 КАС України, з вищенаведених підстав.

Керуючись ч.ч.1,3 ст.99, п.9 ч.1 ст.155, ст.ст., 133, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (від 25.09.2015р. вхід.№23929/15), про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1, з підстав пропуску позивачем законодавчо визначеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, задовольнити.

2. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування Довідки від 24.10.2014р. про результати перевірки відомостей зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.