Справа № 804/11022/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2015 рокусправа № 804/11022/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.

за участю представника позивача Баранець З.О., представника відповідача Таран А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року по справі № 804/11022/14 за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Державного підприємства „Придніпровська залізниця" про зобов'язання виконати певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у задоволені позову Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Державного підприємства „Придніпровська залізниця" про зобов'язання виконати певні дії, а саме: виконати п. 2, 3 вимоги Державної фінансової інспекції від 04.04.2014 року № 04-06-05-15/3377 (з урахуванням уточнення вимоги від 17.07.2014 р.) в частині усунення порушень, виявлених у ході проведення ревізії на загальну суму 1 532 377,97 гривень - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та ухвалити рішення про задоволення позову. Апелянт зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права в частині застосування ч.2 ст. 15, п. 10, ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та ст. 19 Конституції України. Наполягав, що спірні пункти вимоги сформульовані коректно і є здійсненими, та законними, а тому обов'язковими до виконання.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області, проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП „Придніпровська залізниця" щодо законності видатків на будівництво у 2011 році вулиці місцевого значення від вул. Панфілова до вул. Горького у м. Марганець Дніпропетровської області ТОВ „СПЕЦДОРБУД-МАКСИМА" за період з 01.01.2011 по 31.12.2012.

За результатами проведеної ревізії складено акт від 05.03.2014 № 06-19/2.

З метою усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому, на підставі пункту 7 статті 10 Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" на адресу позивача направлено вимогу від 04.04.2014 року № 04-06-05-15/3377 „Про усунення недоліків і порушень за наслідками ревізії" (далі Вимога).

Пунктом другим Вимоги підприємство зобов'язано поновити в бухгалтерському обліку підприємства дебіторську заборгованість за несвоєчасне виконання робіт в сумі 1254212,26 грн. та стягнути кошти з осіб, з вини яких сталося порушення, в порядку встановленому законодавством.

Пунктом третім зазначеної Вимоги підприємство зобов'язано поновити в обліку дебіторську заборгованість ТОВ „СПЕЦДОРБУД-МАКСИМА" в загальній сумі 282373,54 грн. та стягнути з ТОВ „СПЕЦДОРБУД-МАКСИМА" кошти в сумі 282373,54 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок підприємства.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Вирішуючи спірні правовідносини та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з неналежного способу захисту, який обрав відповідач виступаючий в інтересах держави, оскільки виявлені під час ревізії збитки повинні відшкодовуватися у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, суд врахував постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року по справі № 804/5783/14 як на таку, що має преюдиційне значення для вирішення спору у даній справі, оскільки вказаною постановою визнано протиправним та скасовано пункти 2 і 3 Вимоги щодо стягнення коштів.

Колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року №2939-XII „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон №2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

У відповідності із Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно) Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення встановлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави. Вказане право Держфінінспекції закріплено і в пункті 50 Порядку.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону №2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Враховуючи наведене, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Виявлені ревізією збитки, завдані державі чи об'єкту контролю, не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред'явлення вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду органу державного фінансового контролю з відповідним позовом.

Отже, органу державного фінансового контролю надано право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В даній справі, в пунктах 2.3 Вимоги відповідачем пред'явлено вимоги, які вказують на виявлені збитки, їх розмір та зобов'язання стягнення збитків.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру та наявність підстав для стягнення збитків перевіряє суд, який розглядає такий позов.

Таким чином, виявлені під час ревізії збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом пред'явлення вимоги про зобов'язання забезпечити стягнення чи повернення коштів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 20 січня 2015 року у справі за позовом державного підприємства „Український державний геологорозвідувальний інститут" до Державної фінансової інспекції в м.Києві про часткове скасування вимоги.

Крім вищевказаного, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом було винесено постанову від 23.05.2014 р. у справі №804/5783/14 за адміністративним позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання вимог незаконними, якою у задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Проте, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 р. у справі №804/5783/14 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 р. у справі №804/5783/14 - скасовано із прийняттям нової постанови, якою позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця»- задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 04.04.2014 р. №04-06-05-15/3377 щодо стягнення коштів в сумі 1 254 212,26 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення, в порядку встановленому законодавством. Визнано протиправним та скасовано пункт 3 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 04.04.2014 р. №04-06-05-15/3377 щодо стягнення з ТОВ «СПЕЦДОРБУД-МАКСИМА» кошти в сумі 282 373,54 грн.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи.

А відтак, оскільки всі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, і цим обставинам дана правильна юридична оцінка, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в мажах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року по справі № 804/11022/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 вересня 2015 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко