Справа № 1570/2336/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/79820/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа - Реєстраційно-екзаменаційне відділення №2 Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третьої особи - Реєстраційно-екзаменаційного відділення №2 Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Реєстраційно-екзаменаційного відділення №2 Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС в Одеській області щодо прийняття рішення про реєстрацію транспортних засобів та зобов'язання здійснити реєстрацію належних йому на праві власності транспортних засобів та видати свідоцтва про державну реєстрацію й державні номерні знаки на автомобілі.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2012р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.12.2011р. Одеською філією ТОВ «Кей Стоун» проведено аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, зокрема, транспортних засобів марки SUBARU, модель FORESTER, зеленого кольору, 2004 року випуску, шасі НОМЕР_1 (далі - автомобіль SUBARU) та марки SAAB, модель 9000, зеленого кольору, 1993 року випуску, шасі НОМЕР_2 (далі - автомобіль SAAB).

Переможцем торгів з реалізації вищезазначених транспортних засобів, згідно протоколів проведення аукціону по реалізації рухомого майна №ODA 010917-15 та №ODA 010921-19 від 23.12.2011р. та актів державного виконавця про проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 29.12.2011р. став ОСОБА_4 й придбане майно передано переможцю торгів на підставі акту державного виконавця від 28.12.2011р.

14.02.2012р. та 24.03.2012р. позивач звернувся до Реєстраційно-екзаменаційного відділення №2 Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з заявами щодо здійснення реєстрації автомобілів SUBARU та SAAB на підставі актів державного виконавця, на що відповідно 28.02.2012р. та 11.04.2012р. отримав відмови, в яких, з вказівкою на приписи Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009р. №1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. №1388 (далі - Порядок №1388), позивачу було роз'яснено необхідність подання для здійснення державної реєстрації транспортних засобів документів, визначених пунктом 8 Порядку №1388.

Так, Порядком №1388 встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Порядком же №1200 визначено механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку.

Пунктом 17 Порядку №1200 встановлено, що під час продажу транспортних засобів, що перебували на обліку відповідно в Державтоінспекції і Державній інспекції по нагляду за технічним станом машин департаменту інженерно-технічного забезпечення Мінагрополітики або в Держсільгоспінспекції та зняті з такого обліку для реалізації, покупцеві видається разом з довідкою-рахунком або біржовою угодою відповідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та свідоцтво про реєстрацію машини та/або реєстраційно-облікова картка з відмітками суб'єкта господарювання про продаж, зазначенням дати продажу, серії та номера виданої довідки-рахунка і відповідно номерного знака для разових поїздок та номерного знака "Транзит".

Відповідно до пункту 8 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація на паперовому носії або електронна вантажна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що оскільки позивачем при подачі заяв про реєстрацію автомобілів марок SUBARU та SAAB не було надано жодного з вищеперелічених документів, то відповідач правомірно відмовив йому у реєстрації останніх.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Здійснивши касаційний перегляд справи, Вищий адміністративний суд України прийшов до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210, 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012р. залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.