Справа № 825/3235/13-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3235/13-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

секретаря Скугоревої Н.О.,

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управлення ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові ДПС від 17.06.2013 № НОМЕР_1 в частині 215058,08 грн за основним платежем податок з доходів фізичних осіб станом на 01.01.2013 та штрафних санкцій у сумі 61863,09 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, ДПІ у м. Чернігові не було проведено аналіз періоду виникнення заборгованості УВТЗК перед бюджетом за ПДФО в сумі 215058,00 грн, чим порушено вимоги п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, а саме строки визначення грошового зобовязання (1095 днів), а тому УВТЗК вважається вільним від грошового зобов'язання в сумі 215058,08 грн станом на 01.01.2013.

При цьому, оскільки штрафні санкції в сумі 53764,52 грн нараховані на суму грошового зобовязання, що визначене відповідачем поза межами строку їх визначення, тобто по закінченню 1095 днів, то нарахування їх позивач також вважає безпідставними.

В іншій частині штрафні санкції позивач оскаржує, оскільки вони розраховані не до суми грошового зобовязання за основним платежем. Основний платіж по оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню становить 227208,22 грн, а 25% від даної суми становить 56802,06 грн, тоді як в податковому повідомленні-рішенні зазначено 61863,09 грн.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на письмові заперечення (т. 4 а. с. 234-238, 245-247), в яких зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення повністю відповідає вимогам чинного законодавства, зауваживши, що відповідно до п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, як і до норм діючого у 2008-2009 роках законодавства (п.п. «б» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-ІV) передбачалась подача платниками податку контролюючого органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форми 1ДФ), податкова декларація з податку на доходи фізичних осіб не передбачалась.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, додаткові пояснення до неї, заперечення на позовну заяву, додаткові пояснення до заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління виробничо-технічного забезпечення і комплектації Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» (далі УВТЗК) є відокремленим структурним підрозділом ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія».

При цьому, 06.12.2004 ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» (ід. код 01431535) як юридичну особу державної форми власності зареєстровано виконавчим комітетом Чернігівської міської ради (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Серія А00 № 101391), включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка про включення до ЄДРПОУ від 15.08.2013 (т. 1 а. с. 19)) і взято на облік до ДПІ у м. Чернігові, як платника податків.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АВ № 097265 основним видом діяльності ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» є (за КВЕД): 45.12.0 Розвідувальне буріння.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 13.05.2013 № 1466, 1467 та від 24.05.2013 № 1604 виданих ДПІ у м. Чернігові, працівниками податкової служби відповідно до ст. 20, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу керівника ДПІ у м. Чернігові від 29.04.2013 № 1604 та наказу ДПІ у м. Чернігові про продовження перевірки від 24.05.2013 № 1564, згідно з планом-графіком проведення документальних планових виїзних перевірок субєктів господарювання проведена планова документальна виїзна перевірка УВТЗК ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 відповідно до затвердженого плану перевірки.

Направлення вручені 14.05.2013 в.о. головного бухгалтера УВТЗК ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» ОСОБА_4

УВТЗК ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» проінформовано про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 29.04.2013 № 209/22-105, яке вручено 30.04.2013.

Перевірку проведено з відома начальника ОСОБА_5 та в присутності в.о. головного бухгалтера ОСОБА_4

У журналі реєстрації перевірок УВТЗК ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» вчинено запис від 14.05.2013 № 92.

В ході проведення перевірки ДПІ у м. Чернігові встановлено порушення п.п. 168.1.2 та п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п.п. «а» п. 171.2 ст. 171; п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму - 227208,22 грн.

За результатами перевірки складено акт від 05.06.2013 № 1307/22/05479898, на підставі якого ДПІ у м. Чернігові було прийняте податкове повідомлення-рішення від 17.06.2013 № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 289071,31 грн (у т. ч. за основним платежем - 227208,22 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 61863,09 грн) (т. 1 а. с. 7).

ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням 25 червня 2013 року подало скаргу, щодо скасування податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 17 червня 2013 року до Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (т. 1 а. с. 11).

12 липня 2013 року від Головного управління Міндоходів у Чернігівській області надійшло рішення про результати розгляду скарги № 518/10/10-215 від 12.07.2013. Даним рішенням Головне управління Міндоходів у Чернігівській області залишило скаргу ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» без задоволення (т. 1 а. с. 12-13).

22 липня 2013 року ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» подало скаргу на рішення Головного управління Міндоходів у Чернігівській області № 518/10/10-215 від 12.07.23013, щодо скасування зазначеного рішення та податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 17 червня 2013 року до Міністерства доходів і зборів України (т. 1 а. с. 14-15).

07.08.2013 від Міністерства доходів і зборів України надійшло рішення про результати розгляду скарги № 8405/6/99-99-10-01-03-15, яким Міністерство доходів і зборів України залишило скаргу ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» без задоволення (т. 1 а. с. 16-17).

При цьому, перевіркою встановлено, що в періоді, який перевіряється субєктом господарював в бухгалтерському обліку відображені такі показники нарахування податку на доходи фізичних осіб, як залишок на 01.01.2012, К-т - 228566,81 грн; перераховано до бюджету, Дт 641 - 152285,54 грн; нараховано податку, Кт 641 - 165525,83 грн; залишок на 31.12.2012 К-т - 241807,10 грн.

За результатом порівняльного аналізу даних бухгалтерського обліку підприємства рахунку 641 з даними особового рахунку підприємства по Ф.15, яка ведеться у відділі обліку ДПІ у м. Чернігові розбіжності не встановлені.

При цьому, за результатами даної перевірки встановлено факти неповної та несвоєчасної сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

ДПІ у м. Чернігові за результатами перевірки своєчасності сплати ПДФО до бюджету встановлено, що за звітний період (с-до на 01.01.2012) підприємством: нараховано ПДФО 228566,81 грн, фактично сплачено у місяці, наступному за звітним 13508,73 грн (січень 2012 року) та встановлено, що несплачено (не перераховано) до бюджету 215058,08 грн.

Таким чином, ДПІ у м. Чернігові прийшла до висновку, що в порушення п.п.168.1.2 та п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п.п. «а» п. 171.2 ст. 171, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, УВТЗК ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» станом на 01.01.2013 має заборгованість по податку на доходи фізичних осіб у сумі 227208,22 грн. Підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 247452,39 грн.

На підприємстві існує заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01.01.2013 складає 78,9 тис. грн. Середня заробітна плата по підприємству становить 2081,52 грн (директора - 4320,00 грн, головного бухгалтера - 2633,33 грн).

Також, порівняльним аналізом відомостей з картки особового рахунку за ф. 15 з даними Ф № 1ДФ виявлено розбіжності у зв'язку з тим, що згідно довідки Ф № 1ДФ в звітний період (квартал) в графу «сума перерахованого податку» зараховується податок, який нарахований в останньому місяці кварталу, але буде сплачений в наступному місяці по строку виплати заробітної плати і який відноситься відповідно до ф. 15 до іншого періоду.

Зважаючи на те, що спірні відносини щодо правомірності нарахування і сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб за 2008-2009 роки склалися до 01.01.2011 (набрання чинності Податковим кодексом України), застосуванню при наданні оцінки правомірності формування такого показника податкового обліку підлягають положення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». При цьому, суд відмічає, що порядок та підстави нарахування і сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб з 01.01.2011 регламентовано Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 168.1. ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (п.п. 168.1.1.); податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Згідно з приписами п.п. 171.1. ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

За визначенням пп. «а» п. 171.2. ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Як встановлено підпунктом «а» пункту 176.2. ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У відповідності до пп. «б» п.176.2 ст. 176 ПК України (в редакції, чинній до 07.04.2011) особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно з пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України (в редакції, чинній з 07.04.2011) податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до п. 177.7 ст. 177 Податкового кодексу України фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи. Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 167.1. статті 167 Податкового кодексу України встановлено ставку податку на рівні 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих).

Як встановлено пунктом 19.2. статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», чинного в період з 2008 по 2009 роки, особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані: надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування. У разі коли зазначена особа протягом звітного кварталу не виплачує такі доходи або виплачує доходи не всім платникам податку, зазначена звітність не подається або подається стосовно платників податку, які фактично отримали такі доходи. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не припускається.

Суд зазначає, що відповідачем були нараховані позивачеві податкові зобов'язання за порушення, нібито вчинені у 2008-2009 роках (тобто, в період, не охоплений наказом про проведення перевірки), які, за твердженням відповідача, полягали у несвоєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся.

Відповідач вважає, що одним із зобов'язань податкових агентів, є подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за формою № 1ДФ, затвердженою наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020 (далі - Наказ № 1020). Положеннями Наказу № 1020 передбачено, що у формі № 1ДФ відображаються дані щодо всіх фізичних осіб, яким у звітному періоді було нараховано або виплачено (надано) дохід. З огляду на вищевикладене, відповідачем зроблено висновок, що розрахунок за формою 1ДФ не є податковим розрахунком, та не є податковою звітністю, а отже, до спірних відносин не застосовуються строки, встановлені статтею 102 Податкового кодексу України.

Суд вважає помилковим таке твердження відповідача та зазначає, що п. 46.1. ст. 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Крім того, суд зауважує, що наказ ДПА України від 24.12.2010 № 1020, яким затверджено форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, набрав чинності з 1 квітня 2011 року.

На час виникнення спірних відносин у 2008-2009 роках діяв Наказ ДПА України від 29.09.2003 № 451 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (далі по тексту - Наказ № 451).

Пунктом 1.1. Наказу № 451 передбачено, що Порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за ф. № 1ДФ регулює заповнення і подання органам державної податкової служби України податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, та сум утриманого з них податку (далі податковий розрахунок) відповідно до вимог підпункту «б» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

З огляду на вищезазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за формою № 1ДФ, затвердженою наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020 і наказом від 29.09.2003 № 451, є податковим розрахунком.

Пунктом 114.1. ст. 114 ПК України встановлено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем при визначенні суми грошових зобов'язань платника податків порушено вимоги діючого законодавства щодо дотримання строків їх застосування, а саме: неправомірно нараховано позивачеві грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за 2008, 2009 роки.

З аналізу зазначених норм законодавства випливає, що відповідач, збільшивши своїм рішенням суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, діяв у протиріч законодавчим нормам України, тим самим порушуючи права платника податків.

Отже, судом встановлено, що УВТЗК ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» станом на 01.01.2013 має заборгованість по податку на доходи фізичних осіб у сумі 227208,22 грн, при цьому, станом на 01.01.2012 дана заборгованість складала 215058,00 грн. У дану суму увійшла заборгованість по періоду її виникнення за 2008 в сумі 98801,00 грн та 2009 в сумі 116257,00 грн, що підтверджується довідкою від 21.06.2013 № 192 (т. 1 а. с. 18).

Крім того, на вимогу ухвали Вищого адміністративного суду України від 07.04.2015 (т. 1 а. с. 122-125) та вимогу ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 (т. 2 а. с. 24-25), експертами Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз проведено судово-економічну експертизу (т. 2 а. с. 115-135), якою встановлено наступне.

Як вбачається з висновку експертизи, заборгованість у сумі 215058,08 грн, визначена в акті перевірки № 1307/22/05479898 від 05.06.2013 «Про результати планової виїзної перевірки УВТЗК ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» (код за ), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012» за рахунок заборгованості до 01.01.2010 у розмірі 218 538,74 грн та переплати в розмірі 3 480,66 грн за 2010 - 2011 роки.

Із змісту висновків експертів вбачається, що підприємство має заборгованість у сумі 218538,74 грн за минулі періоди, тобто 2008, 2009 роки, що перевищує 1095 днів передбачених п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

З даного приводу суд зазначає, що в силу п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Зазначена заборгованість з податку на доходи фізичних осіб рахувалася у УВТЗК з моменту її виникнення, тобто в період нарахування заробітної плати за відповідний період (місяць) та як передбачено пунктом 168.1.5 ст. 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. Отже, перерахування податку повинно було бути проведено до 30-го числа місяця наступного за звітним, то і строк сплати грошового зобовязання, що оскаржується до 30-го числа місяця наступного за звітним.

Такі ж строки сплати передбачались і підпунктом 8.1.2 пункту 8.1 статті 8 Закону України від 22 травня 2003 pоку № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб» (далі Закон № 889-IV), який діяв у 2008-2009 роках, якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Період виникнення заборгованості УВТЗК по сплаті ПДФО також зазначено у висновках експерта, що також значно перевищує 1095 днів.

Отже, ДПІ у м. Чернігові не проведено при перевірці аналіз періоду виникнення заборгованості УВТЗК перед бюджетом за ПДФО, оскільки заборгованість за 2008 та 2009 роки перевищує 1095 днів, передбачених податковим законодавством, а тому УВТЗК вважається вільним від грошового зобов'язання у сумі 215058,08 грн станом на 01.01.2013.

В даному випадку, податковий орган вийшов за межі предмету перевірки та включив до податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб суми податкового зобовязання за межами 1095-денного строку.

В свою чергу, дійшовши висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині 8098,57 грн штрафних санкцій суд виходить з наступного.

Податок на доходи фізичних осіб підприємством було своєчасно та у повному обсязі утримано з найманих працівників, але до бюджету не перераховано.

Відповідно наданих документів платника податку: головної книги та оборотно-сальдової відомості встановлено наявність несплаченого до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 241807,10 грн (Кт 641 станом на 31.12.2012), в т.ч. за грудень 2012 року у сумі 14598,88 грн, термін сплати якої під час виплати заробітної плати або якщо заробітна плата не виплачується протягом місячного терміну (241807,10 грн 14598,88 грн = 227208,22 грн).

Отже, кінець перевіряємого періоду платником не сплачено податку на доходи фізичних осіб у сумі 227208,22 грн, яка була винесена в податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 17.06.2013.

З урахуванням заяви ДП НАК «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія» від 10.09.2013 № 19/626 про збільшення позовних вимог, позивачем оскаржено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.06.2013 в частині 215058,08 грн (сальдо на 01.01.2012) за основним платежем та 61863,09 грн за штрафними санкціями.

12150,14 грн є сумою зобовязання ПДФО за 2012 рік, який не сплачено до бюджету в період з 01.01.2012 по 31.12.2012, а саме: 227208,22 грн 215058,08 грн.

Таким чином, в частині не оскаржуваної суми податку з доходів фізичних осіб ДПІ у м. Чернігові прийнято 22.10.2014 податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 на суму 12150,14 грн. Зазначена сума була зарахована (сплачена) підприємством до бюджету 19.05.2015.

За обліком платника податку та перевіркою станом на 01.01.2012 борг підприємства перед бюджетом становив 228566,81 грн.

Підприємством у січні 2012 року було сплачено 13508,73 грн.

Залишок ПДФО до бюджету 215058,08 грн, тому до підприємства застосовано штрафну санкцію, а саме:

- за січень 2012 року (215058,08 грн * 25% = 53764,52 грн);

- за травень 2012 року було утримано (нараховано) ПДФО у сумі 13982,89 грн та протягом червня місяця до бюджету не сплачено, штрафна санкція становить 3495,72 грн (13982,89 грн * 25%);

- за серпень 2012 року було утримано (нараховано) ПДФО у сумі 13197,86 грн, а до бюджету протягом вересня надійшло 160,00 грн, штрафна санкція становить 3259,46 грн ( 13197,86 160,00 грн = 13037,86 грн * 25%);

- за листопад 2012 року підприємством було утримано (нараховано) ПДФО у сумі 13998,56 грн, а до бюджету було сплачено 8625,00 грн, штрафна санкція становить 1343,39 грн (13998,56 8625,00 грн * 25%).

Крім того, позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 17 червня 2013 року ДПІ у м. Чернігові, в частині 215058,08 грн за основним платежем та штрафних санкцій у сумі 61863,09 грн.

Штрафні санкції у сумі 61863,09 грн розраховано у відповідності до повної суми основного платежу - податок з доходів фізичних осіб, що становить 227208,22 грн, однак позивачем оскаржено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 17 червня 2013 року лише в частині 215058,08 грн основного платежу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, як субєкт владних повноважень, в повній мірі не довів правомірність свого рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «ОСОБА_3 України» «Чернігівнафтогазгеологія», - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові ДПС від 17.06.2013 № НОМЕР_1 в частині 215058,08 грн за основним платежем податок з доходів фізичних осіб станом на 01.01.2013 та штрафних санкцій у сумі 53764,52 грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управлення ДФС у Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у сумі 1993 (одну тисячу девятсот девяносто три) грн 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у разі проголошення її вступної та резолютивної частин, або прийняття її у письмовому провадженні протягом десяти днів з дня отримання її копії. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан