Справа № 808/6734/14 (ДО/808/422/14)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р.справа № 808/6734/14 (ДО/808/422/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Чепурнова Д.В., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі №808/6734/14 (ДО/808/422/14) за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області 01 жовтня 2014 року звернулося до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.06.2014 по 31.08.2014 на суму 433,98 грн.

Позов обґрунтовано тим, що згідно зі ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 №1105-XIV, (далі - Закон №1105-XIV), Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати йому та особам, які перебували на його утриманні: пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Механізм такого відшкодування врегульовано ст.24 Закону №1105-XIV, «Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затвердженим 04.03.2003 постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 5-4/4, зареєстрованим 16.05.2003 в Міністерстві юстиції України за № 376/7697.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постанова суду мотивована тим, що шкода заподіяна здоров'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підпадає під поняття - нещасний випадок пов'язаний з виробництвом.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично мотивована тим, що відповідач безпідставно не відшкодував позивачу виплачену суму витрат на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.06.2014 по 31.08.2014 на суму 433,98 грн. Крім того, вказує на те, що рішеннями Вищого адміністративного суду України у справах №К/800/18190/13, №К/800/38627/13 з аналогічним предметом спору між тими самими сторонами наявна практика справ на користь управління.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання призначається органами Пенсійного фонду України.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, в зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення та виплата пенсій, у тому числі, пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного фонду.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначає Закон України від 23.09.1999 року № 1105 - XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (надалі - Закон України № 1105 - XIV).

У відповідності до преамбули Закону України № 1105 - XIV, страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Положеннями Закону України № 1105 - XIV встановлено, що страхові виплати мають бути пов'язані із страховими випадками, що спричинені ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворіння застрахованої особи.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування витрат, затвердженим спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2008 року за №376/7697 (надалі Порядок № 5-4/4).

Пунктом 3 Порядку відшкодування № 5-4/4 встановлено, що відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року N 1094.

Пунктом 4 Порядку № 5-4/4 визначено, що відшкодуванню підлягають суми, які виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

При цьому слід зазначити, що перелік сум, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів та підлягають відшкодуванню відповідно до Порядку відшкодування, встановлений п. 4 цього порядку, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення витрат на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». В обґрунтування своїх вимог Управління посилається на те, що ним сплачена пенсія по інвалідності (втраті годувальника) та адресна допомога особам які отримали каліцтво та отримують пенсію на підставі ст.ст. 26. 37-38, 91-92 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак відповідно до Порядку 5-4/4 питання щодо призначення та виплати таких сум повинні відповідати вимогам зазначених вище Законів, Порядку № 5-4/4 та іншому законодавству України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом про нещасний випадок непов'язаний з виробництвом № 1, нещасний випадок з гр. ОСОБА_2, трапився під час його навчання у ПТУ (а.с.16-19).

Отже, випадок не є виробничим та його не передбачено переліком обставин відповідно до Постанови КМУ № 1094 від 21.08.2001 p., крім того призначення пенсії у цьому випадку регулюється ст. 28, а не ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо другого потерпілого на виробництві, то до справи надано акт про нещасний випадок, згідно з яким нещасний випадок трапився з ОСОБА_1, під час його навчання (учень тесляра) (а.с.9-11).

Отже випадок не є виробничим та його не передбачено переліком обставин відповідно до постанови КМУ №1094 від 21.08.2001 p., крім того призначення пенсії у цьому випадку регулюється ст. 28, а не ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що обов'язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або інших підставах, передбачених законодавством про працю.

Абзацом 1 ст. 14 вищезазначеного Закону встановлено, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою президії ВЦРПС від 20 травня 1966 року та Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 13 серпня 1982 року, в редакції, що діяла на час випадків, які сталися з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - нещасний випадок може бути визнаний не пов'язаним з виробництвом, якщо за результатами розслідування встановлено, що він стався при виготовленні постраждалими в особистих інтересах без дозволу адміністрації будь-яких предметів, або самовільному використанні в особистих інтересах транспортних засобів, механізмів, обладнання, інструменту, що належать підприємству. Якщо адміністрація підприємства прийде до висновку про відсутність зв'язку нещасного випадку з виробництвом, вона зобов'язана винести це питання на розгляд профспілкового комітету.

При цьому, п.п. 3,4 Постанови правління Пенсійного Фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4 «Про затвердження Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» встановлено, які призначені пенсії та суми підлягають відшкодуванню.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання позивача в доводах апеляційної скарги на рішення Вищого адміністративного суду України з аналогічним предметом спору між тими самими сторонами, оскільки статтею 2442 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що іншими судами загальної юрисдикції має враховуватися висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України при застосуванні таких норм права.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі №808/6734/14 (ДО/808/422/14) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: О.М. Панченко