Справа № 806/2537/15
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"23" вересня 2015 р. Справа № 806/2537/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю представника позивача Тищик Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" серпня 2015 р. у справі за позовом Приватного підприємства " Завод електротехнічних виробів " Елкон" до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання протиправними та скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Завод електротехнічних виробів "Елкон" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просило скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області від 05.06.2015 - №32, №33, №34, №35, №36.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 позов задоволено.

Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області від 05 червня 2015 року - №32, №33, №34, №35, №36.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначив, що позивачем не були сплачені фінансові санкції, тому відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на підставі картки особового рахунку були прийняті рішення за №№32-36 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасну сплату страхових внесків за період з 17.05.2011 по 07.08.2014, з 07.11.2011 по 07.08.2014, з 08.04.2011 по 07.08.2014, з 14.03.2011 по 07.08.2014 та з 17.02.2011 по 07.08.2015. При цьому враховано вимоги абзацу 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Суд першої інстанції не врахував зазначених обставин та ухвалив незаконне рішення.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішеннями начальника управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області від 05.06.2015 - №32, №33, №34, №35, №36 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування), або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальникам страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді пені за періоди з 17.05.2011 по 07.08.2014, з 07.11.2011 по 07.08.2014, з 08.04.2011 по 07.08.2014, з 14.03.2011 по 07.08.2014 та з 17.02.2011 по 07.08.2015 в розмірах відповідно 4188,32 грн, 2562,05 грн, 281,18 грн, 28,38 грн та 3163,97 грн.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду за поновленням порушеного права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову та скасування оспорюваних рішень..

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

У період до 1 січня 2011 р. відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Даним Законом визначались платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 р. Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" наведена вище норма матеріального права із Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" була виключена.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 6 цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Встановлено, що в оспорюваних рішеннях №№32-36 відповідачем зазначено про нарахування пені за несвоєчасну сплату позивачем страхових внесків за періоди, які починаються відповідно з 17.05.2011, з 07.11.2011, з 08.04.2011, з 14.03.2011 та з 17.02.2011. Ці ж обставини викладені в апеляційній скарзі.

Разом із тим, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 та ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 встановлено факт відсутності заборгованості зі сплати страхових внесків.

Відповідно до наданого позивачем акту №354 від 24.05.2011 перевірки відповідачем особового рахунку приватного підприємства " Завод електротехнічних виробів " Елкон" встановлено, що застосовані до позивача штрафні санкції та пеня за періоди з 20.07.2010 по 20.04.2011 рішеннями відповідача №№343, 239, 732-735, підлягають скасуванню.

Житомирським окружним адміністративним судом від 13.03.2015 були скасовані винесені відповідачем 14.10.2014 рішення за №№475-479 про застосування до позивача фінансових санкцій та пені, нарахованих відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Встановлено також, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 з позивача відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного податку" стягнуто штрафні санкції та пеня в розмірі 12031,89 грн.

06.08.2014 штраф та пеня відповідно до судового рішення була сплачена позивачем в розмірі 13886,04 грн.

Відповідач доказів наявності у позивача станом на 01.01.2011 року несплачених страхових внесків та штрафних санкцій в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за ними, суду не надав.

Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання, зокрема, Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та абзаців 5, 6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області протиправно винесло рішення від 05.06.2015 - №32, №33, №34, №35, №36 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді пені на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 4 червня 2013 р. по справі №21-170а13 та від 04.02.2014 року по справі № 21-458а13.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 244-2, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" серпня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "24" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство " Завод електротехнічних виробів " Елкон " вул.Кооперативна 8,м.Житомир,10000

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,