Справа № 2-а-1734/11
Суддя: Калиновський М.М. М. М.
Дата ухвалення: 2011-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1734/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2011 р. м.Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Калиновський М.М. розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Снятинському районі про визнання дії неправомірними та стягнення заборгованості по виплаті пенсії по інвалідності, захворювання повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, -

В с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з наведеним позовом мотивуючи тим, що вона являється інвалідом ІІ групи, є постраждалою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, її захворювання пов'язане з аварією на Чорнобильській АЕС. Знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області. Відповідно до ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-7 від 28.02.1991 року, згідно якого пенсії особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій встановлюються у вигляді: державної пенсії: додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 54 ч.4 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншим по 1 групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком: по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком: по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам 1 групи - 100% мінімальної пенсії за віком; інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком; інвалідам 3 групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивачка є інвалідом ІІ групи, захворювання повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 102215 від 07.06.2000 року та вкладкою до нього № 087089 С від 07.06.2001 року, отримувала пенсію за віком, згідно поданої нею заяви з 03.04.2006 року, а з 31.03.2011 року отримує пенсію, як інвалід ІІ групи захворювання повязане з наслідками аварії на ЧАЕС та перебуває на відповідному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Снятинському районі.

Відповідно до довідки Сер. МСЕ серії 2-18 ІФ № 017514 від 15.05.2000 року та експертного висновку № 1 від 10.02.2000 року позивачка є інвалідом ІІ групи, захворювання повязане з наслідками аварії на ЧАЕС.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Право позивачки на одержання додаткової пенсії, як інваліду ІІ групи, за шкоду заподіяну здоровю, особам віднесеним до категорії 1, інвалідність яких пов'язана з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, відповідачем не оспорювалось, тому доказуванню не підлягає.

Право позивачки на одержання державної пенсії, як інваліду ІІ групи, інвалідність яких пов'язана з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, відповідачем оспорювалося тільки за період з 01.10.2010 року по 30.03.2011 року, а з 31.03.2011 року не оспорювалось, тому доказуванню не підлягає.

Оскільки позивачка 03.04.2006 року подала до Управління ПФУ в Снятинському районі заяву про призначення їй пенсії за віком, а тому підстав для нарахування їй державної пенсії як інваліду ІІ групи та як особі, віднесені до 1 категорії в розмірі передбаченому ст. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.10.2010 року по 30.03.2011 року не має, а тому суд погоджується з думкою відповідача, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів II групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виплата якої відповідно до ст. 53 Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Згідно ч.5 ст.54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів. Такий порядок затверджено постановою КМ України від 30.05.1997 р. № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту ст. ст. 50,54 вказаного Закону.

Що стосується обчислення пенсії, то вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсій інвалідів, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 ЗУ від 09.07.2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" установлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначив цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Таким чином, положення ч. 3 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком. У зв'язку з наведеним посилання представника відповідача на те, що наведена норма Закону не може стосуватись спеціальних пенсій, призначених згідно ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" судом до уваги не приймається.

Відповідно до ч.3 ст. 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

З урахуванням наведеного УПФУ в Снятинському районі Івано-Франківської області повинно було здійснити перерахунок та виплату позивачці державної та додаткової пенсії, виходячи зі збільшеного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Мінімальна пенсія за віком встановлюється Законом України про державний бюджет України на відповідний вік.

Доводи представника відповідача про те, що при розрахунку пенсії позивачці вони виконували вимоги Постанов Кабінету Міністрів України не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини (аналогія закону), а у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6 рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення законів України про державний бюджет на відповідний рік, які обмежували виплати пенсії інвалідам, захворювання яких повязано з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 р. відновлено дію ст. 50 та ст. 54 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо встановлення розміру додаткової та державної пенсій особам, віднесеним до категорії 1, інвалідів II групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачка має право на проведення перерахунку та виплату додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 49, 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.10.2010 року та на проведення перерахунку та виплату державної пенсій відповідно до ст.ст. 49, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 31.03.2011 року.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачці застосуванню підлягає ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення, тому слід визнати дії УПФУ в Снятинському районі Івано-Франківської області щодо відмови позивачці в перерахунку та виплаті пенсії як інваліду ЧАЕС II групи згідно ст. ст. 50, 54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком неправомірними та зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії інваліда II групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, згідно ст.ст. 50 та 54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст.28 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому Законом України про Державний бюджет України на відповідні роки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 159, 161-163, 1832 КАС України, -

П о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії як інваліду II групи по інвалідності відповідно до ст.ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.3 ст.67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії інваліда IІ групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, згідно ст.ст.50, ч.3 ст.67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному Законом України про державний бюджет України на відповідні роки з 01.10.2010 року з врахуванням проведених виплат.

Згідно ст. 256 КАС України постанова підлягає до негайного виконання.

Про виконання постанови повідомити суд в місячний термін.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови через Снятинський районний суд.

Суддя: підпис

Суддя Снятинського райсуду Калиновський М.М.