Справа № 802/1384/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1384/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

30 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача ОСОБА_2

предмставника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі за текстом - Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення № від 28 квітня 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску .

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 17 липня 2015 року адміністративний позов задовольнив повністю. Визнав протиправним та скасував рішення № від 28 квітня 2015 року винесене Вінницькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області. Стягнув з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Аргументуючи доводи апеляційної скарги відповідач вказує на те, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок в розмірі 34,7% встановлено порушення статтей 4, 7, 8, частини 8 статті 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ФОП ОСОБА_4 збільшено суму єдиного внеску за 2013 рік на +23943,45 грн., за 2014 рік на +35729,22 грн. разом +59672,67 грн.

30 вересня 2015 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача про перенесення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю забезпечити участь в судовому засіданні уповноважених представників, оскільки ОСОБА_5 є єдиним працівником, яка виконує обов'язки начальника юридичного відділу, здійснює погодження розпоряджень, наказів інших документів Вінницької ОДПІ, надає консультації, отримує вхідну кореспонденцію на відділ, а ОСОБА_6 зайнята в інших судових засіданнях.

Зазначене клопотання колегією суддів апеляційної інстанції відхиляється, оскільки Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області належним чином та завчасно повідомлена про час і місце розгляду апеляційної скарги і в неї було достатньо часу для вирішення питання щодо забезпечення прибуття в судове засідання свого представника, більш того, судом не ставилось питання про участь в судовому засіданні якогось конкретного представника. Що стосується обґрунтувань клопотання про неможливість прибуття в судове засідання до суду апеляційної інстанції об 14 год. 45 хв., в зв'язку з участю представника Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області в судовому засіданні 30 вересня 2015 року о 15 год. 00 хв. в залі судового засідання №1 Вінницького окружного адміністративного суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що зал судового засідання №1 знаходиться поверхом вище залу судового засідання №3 Вінницького апеляційного адміністративного суду, при цьому розгляд апеляційної скарги призначено на інший час, який передує часу розгляду справи Вінницьким окружним адміністративним судом. Колегія суддів суду апеляційної інстанції, також, зважає на те, що участь у судовому засіданні обов'язковою не визнавалась, а справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Представники позивача, які прибули до суду апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили в її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом з матеріалів справи встановлено, під час перевірки достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, встановлено, що по деяких податкових періодах ОСОБА_4 отримувався дохід, але до звіту платника єдиного соціального внеску не включений.

В акті перевірки зазначено, що ОСОБА_4 в 2014 році зобов'язаний був включити до оподатковуваного доходу кредиторську заборгованість перед постачальниками ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" в сумі 3190718,96 грн. та ТОВ "Аврора РК" в сумі 43342,54 грн. за раніше отриманий товар, яка виникла більше ніж 1095 днів від дати виникнення на загальну суму 3234061,50 грн.

Термін позовної давності встановлюється відповідно до статті 257 ЦК України. Відповідно до підпункту "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності є безнадійною заборгованістю. У податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності, платник податку повинен всю суму такої непогашеної кредиторської заборгованості, тобто, з урахуванням податку на додану вартість, включити до складу доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

Відповідно до приписів пункту 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до пункту 6.2. договору поставки № 08-08/2011/3 від 08 серпня 2011 року, укладеного з ТОВ "Аврора РК" оплата продукції здійснюється протягом 180 календарних днів з моменту переходу права власності на товар до Покупця.

Відповідно до пункту 6.2. договору оплата за вищезазначений отриманий 07 листопада 2011 року товар мала бути здійснена протягом 180 календарних днів з моменту його отримання, тобто в строк до 06 травня 2012 року. Тому порушення ОСОБА_4 права ТОВ "Аврора РК" на отримання коштів розпочалось з 07 травня 2012 року.

Згідно договору поставки № 08/1 від 02 серпня 2011 року укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" виникла кредиторська заборгованість на суму 3190718,96 грн.

20 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" укладено договір про відступлення права вимоги № 22/12 від 22 грудня 2011 року, згідно умов якого ОСОБА_4 продав ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" право вимоги боргу в сумі 3190718,96 грн. від боржника - ДП "Вінницький облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України". Право вимоги оцінене на суму 3190718,96 грн.

З 22 грудня 2011 року у ОСОБА_4 разом із кредиторською заборгованістю в сумі 3190718,96 грн. виникла дебіторська заборгованість на суму 3190718,96 грн. перед ТОВ "МАТРІКС-ВП-3".

26 січня 2012 року відповідно до пункту 2 статті 601 ЦК України ОСОБА_4 звернувся до ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог та відповідно провів таке нарахування

Тобто, фактично 26 січня 2012 року кредиторська заборгованість перед ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" в сумі 3190718,96 грн. погашена в повному розмірі.

Погашення дебіторської заборгованості ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" в сумі 3190718,96 грн., яка виникла з договору про відступлення права вимоги № 22/12 від 22 грудня 2011 року було відображено в декларації за 2012 рік, поданої 11 лютого 2013 року № .

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2464-VI) обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 11 статті 8 Закону № 2464-VI унормовано, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що у межах спірних відносин несвоєчасне нарахування єдиного внеску не мало місця, оскільки єдиний внесок самостійно нарахований і сплачений платником податків, що виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.