Справа № 804/4137/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 р. Справа № 804/4137/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Трансавтоматика» (далі-ТОВ «НВО «Трансавтоматика», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 27.02.2015р.;

визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика" у підсистемі "Аналітична система" в інформаційній системі "Податковий блок", на підставі ОСОБА_4 "Про результати документальної позапланової неивїзної перевірки ТОВ "НВО "Трансавтоматика" () щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ "Астекс Гарант" (), ТОВ "Прімарі Білдінг" () за період жовтень 2014 року" №220/2201/20257178 від 12.02.2015р.;

зобов'язати Державну податкову інспекцію у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити показники податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика" у підсистемі "Аналітична система" в інформаційній системі "Податковий блок", що відкориговані на підставі ОСОБА_4 "Про результати документальної позапланової неивїзної перевірки ТОВ "НВО "Трансавтоматика" () щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ "Астекс Гарант" (), ТОВ "Прімарі Білдінг" () за період жовтень 2014 року" №220/2201/20257178 від 12.02.2015р.

Представник позивача, позов підтримала і надала пояснення, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначав, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, мотивуючи тим, що висновки податкового органу, відображені в акті перевірки про нереальність господарських операцій між ТОВ «НВО «Трансавтоматика» та його контрагентами за перевірюваний період є безпідставним та таким, що не підтверджено жодними доказами, у зв'язку з чим прийняте на підставі даного акту та оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, на думку позивача, що самостійна зміна (коригування) податковим органом показників податкового кредиту та податкових зобовязань ТОВ «НВО «Трансавтоматика» в інформаційній базі даних Інформаційній системі «Податковий Блок» порушує права та інтереси позивача.

Письмових заперечень відповідачем до суду не надано.

Позиція відповідача полягає у правомірності дій податкового органу та безпідставності і необгрунтованості позовних вимог.

Так, відповідач стверджує, що надані ТОВ «НВО «Трансавтоматика» первинні документи, а саме товарно транспортні накладні не відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку з чим не можуть слугувати підтвердженням здійснених підприємством витрат. Траснспортні засоби, на яких за накладними здійснювалось транспортування товару зареєстровані на іншу, ніж контрагент-перевізник особу. Крім того, виписані ТОВ «Прімарі Білдінг» і ТОВ « Астекс Гарант» податкові накладні оформлені із порушенням вимог п.п. «ґ» п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, зокрема за інформацією, отриманою податковим органом дані підприємства відсутні за місцезнаходженням, що свідчить про нереальність господарських операцій між ТОВ «НВО «Трансавтоматика» та його контрагентами.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

ТОВ «НВО «Трансавтоматика» () зареєстровано як юридичну особу Дніпропетровським міським управлінням юстиції від 28.12.1993р.

До основних видів економічної діяльності позивача належить:

43.29 Інші будівельно-монтажні роботи;

43.22Монтаж водопровідних мереж, систем опалення і кондиціонування;

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

43.21 Електромонтажні роботи;

43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи;

71.12Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах;

70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Підприємство перебуває на податковому обліку в органах державної податкової служби, в т.ч. у Державній податковій інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі-ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська, податковий орган, відповідач) від 15.08.1996р. за №6767.

На адресу позивача надійшов запит від ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська (вих. №161/10/04-65-15-0116 від 06.01.2015р.) щодо надання документів та письмових пояснень по взаємовідносинам ТОВ «НВО «Трансавтоматика» із його контрагентами ТОВ «Астекс Гарант» і ТОВ «Прімарі Білдінг» за жовтень 2014 року.

У відповідь на даний запит підприємство направило на адресу податкового органу лист за вих. №14 від 20.01.2015р. із наданням відповідних пояснень та їх документального підтвердження.

У період з 11.02.2015р. по 12.02.2015р. на підставі наказу №65 від 09.02.2015р. та у відповідності до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України фахівцями ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка, за результатами якої відповідачем складено ОСОБА_4 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВО «Трансавтоматика» () щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ «Астекс Гарант» (), ТОВ «Прімарі Білдінг» () за період жовтень 2014 року» №220/2201/20257175 від 12.02.2015р. (далі-акт перевірки).

У відповідності до зазначеного акту податковий орган встановив порушення ТОВ «НВО «Трансавтоматика»:

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України у вигляді заниження підприємством податку на додану вартість в жовтні 2014 року на суму 15 168, 00 грн.;

- п.180.1 ст.180 , п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим неможливо підтвердити реальність здійснених операцій. Нереальність здійснення господарських відносин платника, а саме - встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «НВО «Трансавтоматика» операцій по ланцюгу з ТОВ «Прімарі Білдінг» та ТОВ «Астекс Гарант » за жовтень 2014 року на суму ПДВ 83 373, 61 грн.

Крім того, у відповідності до зазначеного акту податковий орган також встановив відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій у жовтні 2014 року ТОВ «НВО «Трансавтоматика» - по ланцюгу постачання з ТОВ «Астекс Гарант» - ТОВ «НВО «Трансавтоматика» - покупці ( ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» (на суму ПДВ 26 626 грн. в жовтні 2014 року), ДТГО «Львівська залізниця» ВП «Коломийська дистанція колії» (в жовтні на суму ПДВ 40 212,43 грн., в листопаді 2014 року на суму ПДВ 46 122,2 грн.).

Не погодившись із висновками відповідача підприємство звернулось до податкового органу запереченнями на акт перевірки за вих. №64 від 20.02.2015р.

У відповідь на дані заперечення ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська направило на адресу ТОВ «НВО «Трансавтоматика» лист за вих. №2753/10/04-65-22-02-19 від 24.02.2015р., згідно якої податковий орган залишив надані позивачем заперечення - без задоволення.

На підставі акту перевірки від 12.02.2015 року ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2015р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 18 960, 00 грн. (в т.ч. за основним платежем 15 168, 00 грн. та за штрафними санкціями 3792, 00 грн.).

Крім того, відповідачем також здійснено самостійне коригування показників податкової звітності ТОВ «НВО «Трансавтоматика» з податку на додану вартість, а саме - показників податкового кредиту платника у розмірі 83 373, 61 грн. та податкових зобов'язань у розмірі 112 960, 63 грн.

Не погодившись із висновками податкового органу та винесеним податковим повідомленням-рішенням, підприємство звернулось до суду із даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим Кодексом України.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та /або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Так відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом а пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається, зокрема, дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, зазначеними нормами передбачено право платника податків на віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, незалежно від початку використання таких основних фондів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України - платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну , складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, що видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, оплата товарів (послуг) відповідно до умов договору або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною, є підставою для виникнення права платника податку на податковий кредит.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм Податкового кодексу України, до податкового кредиту підлягає включенню частина податку, сплачена (нарахована) платником податку, що придбав товари та послуги, їх постачальникам з метою подальшого використання у господарській діяльності, а відтак отримання податкової накладної, яка засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), є підставою для виникнення права платника податку на податковий кредит.

Так, для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання (згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. №742/11/13-11).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Слід зазначити, що чинні нормативно-правові акти не містять вичерпного переліку документів, які б підтверджували здійснення господарської операції, а тому законодавцем наведено чіткий перелік обов'язкових вимог, яким такі документи повинні відповідати.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Аналіз вищезазначених норм законодавства, яке регулює порядок формування податкового кредиту, не передбачають позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту в разі порушення його контрагентами вимог податкового законодавства по ланцюгу постачання.

Факт порушення позивачем норм податкового законодавства по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «Астекс Гарант» та ТОВ «Прімарі Білдінг» у відповідності до акту перевірки обгрунтовується ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська наступним:

-у товарно-транспортних накладних не заповнені графи з відомостями про вантаж (№ 10 «Операція», №11 «Маса брутто, т», №12 «Час прибуття», №13 «Час вибуття», №14 «Час простою», №15 «Підпис відповідальної особи при вантажно-розвантажувальних операціях»);

-у відповідності до бази даних АІС «Автомобіль», податковим органом встановлено, що транспортні засоби Газель АЕ 5967 СА, МАН АЕ 8659 ВТ, МАН АЕ 4184 СК не належать ФОП ОСОБА_5 та зареєстровані на інших осіб;

-контрагенти позивача ТОВ «Астекс Гарант» та ТОВ «Прімарі Білдінг» перебувають на обліку у ДПІ в Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві зі станом 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням), у звязку з чим виписані даними контрагентами податкові накладні оформлені із порушенням вимог п.п. «ґ» п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме за невідповідним місцезнаходженням відмінним від місцезнаходження, визначеного у свідоцтвах про державну реєстрацію.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність №996-XIV від 16.07.1999р., первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції відповідно до чинного законодавства.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції відповідно до чинного законодавства.

Так, в ході проведеної перевірки ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська встановлено, що за період, що перевірявся ТОВ «НВО «Трансавтоматика» уклало у жовтні 2014 року наступні угоди:

-договір №Т-0010/14 від 20.10.2014р. (постачальник - ТОВ «Прімарі Білдінг»);

-договір №Т-0007/14 від 01.10.2014р. (постачальник ТОВ «Астекс Гарант»).

У відповідності до п. 5.3 вищезазначених договорів поставки з контрагентами позивача - поставка товару здійснюється за рахунок та силами Покупця. Оплата за транспортування товару покладається на ТОВ «НВО «Трансавтоматика».

За умовами договору №Т-0010/14 від 20.10.2014р., укладеного між ТОВ «Прімарі Білдінг» (Постачальник) та ТОВ «НВО «Трансавтоматика» (Покупець) Постачальник зобов'язувався продати і передати у власність Покупцю визначений специфікаціями товар, а Покупець прийняти та оплатити його вартість.

На виконання зазначеного договору ТОВ «Прімарі Білдінг» на загальну суму виписано податкову накладну №25 від 24.10.2014р., видаткову накладну №2410 від 24.10.2014р. на суму 46 500, 97 грн. (в т.ч. - ПДВ у розмірі 7750, 16 грн.).

На виконання п.5.3 Договору №Т-0010/14, транспортування здійснювалось за рахунок ТОВ «НВО «Трансавтоматика» фізичною особою-підприємцем ФОП ОСОБА_5 (за договором №0000025 від 13.10.2014р.), що підтверджується товарно-транспортною накладною №1 від 24.10.2014р. та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000507 від 24.10.2014р.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «Прімарі Білдінг», що підтверджується банківською випискою та платіжним дорученням №499 від 15.12.2014р. на суму 46 500, 97 грн.

01 жовтня 2014р. між ТОВ «НВО «Трансавтоматика» (покупець) та ТОВ «Астекс Гарант» (Постачальник) було укладено договір №Т-0007/14, за умовами якого Постачальник зобов'язувався продати і передати у власність Покупцю визначений специфікаціями товар, а Покупець прийняти та оплатити його вартість.

На підтвердження виконання зазначеного договору та специфікацій № 1 та № 2 сторонами договору складено такі первинні документи:

-видаткова накладна №13/10 від 13.10.2014р. та податкова накладна №1 від 13.10.2014р. на загальну суму 265 274, 88 грн. (в т.ч. - ПДВ у розмірі 44 212, 48 грн.);

-видаткова накладна №14/10 від 11.10.2014р. та податкова накладна №2 від 14.10.2014р. на загальну суму 179 920, 80 грн. (в т.ч. - ПДВ у розмірі 29 986, 80 грн.);

-видаткова накладна №15/10 від 15.10.2014р. та податкова накладна №22 від 15.10.2014р. на загальну суму 846, 00 грн. (в т.ч. - ПДВ у розмірі 141, 00 грн.);

-видаткова накладна №17/10 від 17.10.2014р. та податкова накладна №23 від 17.10.2014р. на загальну суму 7699, 00 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 1283, 17 грн.

Транспортування здійснювалось ФОП ОСОБА_5, що підтверджується товарно-транспортними накладними № 1 від 13.10.2014р. і № 1 від 17.10.2014р., актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000415 від 13.10.2014р. та № ОУ-0000506 від 17.10.2014р.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на загальну суму - 453 740, 68 грн. на банківський рахунок ТОВ «Астекс Гарант», що підтверджується банківською випискою та платіжними дорученнями №35 від 20.01.2015р. на суму 250 240, 68 грн. та №500 від 15.12.2014р. на суму 453 740, 68 грн.

Отже, факт передання товару (набуття платником права власності) підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Зміни майнового стану ТОВ «НВО «Трансавтоматика» відображено у бухгалтерському та податковому обліку підприємства.

Відповідність вищезазначених документів вимогам нормативно-правових актів відповідачем не спростована, а їх наявність підтверджується податковим органом і в акті перевірки.

Дані документи відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", виписані підприємством, яке станом на момент спірних правовідносин є платником податку на додану, що не спростовується відповідачем.

Як зазначено відповідачем у акті перевірки ТОВ «НВО «Трансавтоматика» є частково посередником товару.

Так, матеріалами справи підтверджується, що придбане у ТОВ «Астекс Гарант» та у ТОВ «Прімарі Білдінг» обладнання було :

- реалізовано позивачем ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» відповідно до договору №14-16/544-КП від 29.09.2014р.;

-використано у підрядних роботах, а саме реконструкції переїздів, відповідно до договору №Л/П -142234/НЮ від 16.10.2014р. укладеного з ДТГО «Львівська залізниця» ВП «Коломийська дистанція колії»;

-використано для надання послуг з монтування електричного устаткування відповідно до договору № НОМЕР_1 від 14.10.2014р. укладеного з ПАТ «Укртрансгаз».

В ОСОБА_4 перевірки відповідач посилається на неналежне оформлення податкових накладних, у зв 'язку з відсутністю підприємств-контрагентів позивача за юридичною адресою, а саме - за невідповідним місцезнаходженням відмінним від місцезнаходженням вказаним у свідоцтві про державну реєстрацію.

Суд критично оцінює посилання податкового органу про наявність інформації про незнаходження ТОВ «Прімарі Білдінг» та ТОВ «Астекс Гарант» за зареєстрованою адресою в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, слід зазначити, що вказані контрагенти на момент вчинення правочинів знаходились за юридичною адресою з огляду на таке.

Акт перевірки не містить доказів, що зазначались вище, стосовно незнаходження підприємств-контрагентів за юридичною адресою, а містить лише посилання перевіряючих на відомості, наявні в інформаційній базі даних ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська, що не може свідчити про факт відсутності контрагентів позивача за юридичною адресою, оскільки єдиним підтвердженням відсутності юридичної особи за її зареєстрованим місцезнаходженням є наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Крім того, слід зауважити, що на момент укладання ТОВ «НВО «Трансавтоматика» угод із ТОВ «Прімарі Білдінг», ТОВ «Астекс Гарант», а також на момент здійснення господарських операцій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців були відсутні відомості щодо незнаходження зазначених контрагентів позивача за юридичною адресою, що також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями документів:

-Статут ТОВ «Астекс Гарант» від 2014 року ;

-Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ «Астекс Гарант» станом на вересень 2014 року;

-ОСОБА_6 з реєстру платників ПДВ від 22.07.2014 року щодо ТОВ «Астекс Гарант»;

-Ліцензія № 524372 щодо ТОВ «Астекс Гарант», видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією;

-Відомості з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Астекс Гарант» від 15.09.2014р.;

-Роздруківка з офіційного сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 27.04.2015 року щодо ТОВ «Астекс Гарант»;

-Статут ТОВ «Прімарі Білдінг» від 2014 року ;

-Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ «Прімарі Білдінг» станом на 19.08. 2014 року;

-ОСОБА_6 з реєстру платників ПДВ щодо ТОВ «Прімарі Білдінг»;

-Ліцензія №291142 щодо ТОВ «Прімарі Білдінг», видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією;

-Відомості з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Прімарі Білдінг» від 27.08.2014р.;

-Роздруківка з офіційного сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 27.04.2015 року щодо ТОВ «Прімарі Білдінг».

Межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Відповідно до ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент в подальшому не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для нарахування позивачу додаткових платежів у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо віднесення сплачених сум до витрат та податкового кредиту і має всі необхідні для цього документальні підтвердження.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 р. у справі Булвес АД проти Болгарії (заява №3991/03) було встановлено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Враховуючи, наведене, суд критично оцінює доводи ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська, викладені в акті перевірки щодо нереальності проведених між позивачем та його контрагентами операцій по постачанню товару з огляду на те, що, на думку податкового органу, постачальники ТОВ «Прімарі Білдінг» та ТОВ «НВО «Трансавтоматика» мають ознаки фіктивності, а їх діяльність спрямована на отримання податкової вигоди третіх осіб та не направлена на досягнення реальних економічних результатів.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 204 Цивільного кодексу України та статтею 207 Господарського кодексу України закріплено принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого будь-який правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Слід мати на увазі, що в розумінні Цивільного та Господарського кодексів України необхідною умовою для висновку про нікчемність правочину є докази наміру сторін на протизаконний результат. При цьому намір юридичної особи визначається умислом особи, яка підписала відповідний договір.

Податковим органом не повідомлено про наявність судових рішень щодо визнання укладених правочинів недійсними як боку його учасників, так і з боку третіх осіб. Жодних документальних доказів про неможливість роботи контрагентів-постачальників ТОВ «НВО «Трансавтоматика» у перевіряємий період до суду не надано.

В акті перевірки відповідач також посилається на неналежне оформлення товарно-транспортних накладних (відсутність деяких реквізитів , а саме - граф з відомостями про вантаж (№ 10 «Операція», №11 «Маса брутто, т», №12 «Час прибуття», №13 «Час вибуття», №14 «Час простою», №15 «Підпис відповідальної особи при вантажно-розвантажувальних операціях»).

З цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) або не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

ТТН не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

В якості винятку підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту є заява зі скаргою на постачальника, яка подається відповідно до пункту 201.10 статті 201 Кодексу у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, і бухгалтерська довідка, яка складається відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу у разі, якщо товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, в тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, при придбанні або виготовленні яких суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, не були включені до складу податкового кредиту.

Підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платникуподатку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку) (пункт 201.11 статті 201 Кодексу).

Враховуючи зазначене, у разі відсутності товарно-транспортної документації, що підтверджує отримання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, в тому числі ТТН, при обчисленні об'єкта оподаткування платник податку не має підстав враховувати вартість таких послуг при формуванні собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому оскільки транспортної документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як ТТН, не може бути єдиною підставою для невизнання витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей.

Отже, ТТН та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Згідно норм податкового законодавства наявність товарно-транспортної накладної не є обов'язковою умовою формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

При цьому, наявність або відсутність окремих документів, в тому числі і первинних документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Окрім зазначеного, на сторінках 5,10,13 акту перевірки фахівець ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська також посилається на відсутність у власності перевізника (ФОП ОСОБА_5Г.) автомобілів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та МАН АЕ 4184 СК.

Такі доводи податкового органу суперечать діючому законодавству, адже для проведення операцій купівлі-продажу або поставки товарів (послуг) наявність власних транспортних засобів, не є обов'язковим, оскільки останні можуть орендуватися.

Слід зазначити, що автомобіль НОМЕР_4 належить ФОП ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 19.09.2007р.

В свою чергу автомобілі НОМЕР_2 та МАН АЕ 4184 СК перевізником ФОП ОСОБА_5 було використано відповідно до договорів оренди.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної, вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 35 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

Слід зазначити, що при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом (згідно позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України").

Таким чином, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків-покупця, будь-які порушення постачальниками товару у ланцюгу постачання податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування.

Отримання ТМЦ від ТОВ «Прімарі Білдінг» та ТОВ «Астекс Гарант» також підтверджується наявною у матеріалах справи копією 22 аркушу журналу реєстрації довіреностей ТОВ «НВО «Трансавтоматика», ТТН №1 від 13.10.2014р.,№ 1 від 24.10.2014р., № 1 від 17.10.2014р.

Із письмових пояснень позивача вбачається наступне.

Так, відповідно до вищевказаних документів, товар, який придбавався позивачем у ТОВ "Астекс Гарант» у Києві 17.10.2014р. приймав водій ОСОБА_7 перевізника ФОП ОСОБА_5 Після доставки водій ОСОБА_7 здав товар на склад ТОВ «НВО «Трансавтоматика» за адресою: м.Дніпропетровск, вул.Краснозаводська 70.

Товар, який придбавався у ТОВ «Астекс Гарант» у Києві 13.10.2014р. приймав водій ОСОБА_4 перевізника ФОП «ОСОБА_5Г». Після доставки водій ОСОБА_4 здав товар на склад ТОВ «НВО «Трансавтоматика» за адресою: м.Дніпропетровск, вул. Краснозаводська 70.

Товар, який придбавався у ТОВ «Примарі Білдінг» у Києві 24.10.2014р. приймав водій ОСОБА_7 перевізника ФОП ОСОБА_5 Після доставки водій ОСОБА_7 здав товар на об'єкті будівництва в м.Вільногірськ головному інженеру ОСОБА_6 , згідно довіреності серії НВО №53/1/10 від 24.10.2014.

Отже, в акті на момент перевірки не зазначені обєктивно підтверджені відомості чи докази, що проведення операцій між ТОВ «НВО «Трансавтоматика» та ТОВ «Прімарі Білдінг», ТОВ «Астекс Гарант» було фіктивним, що вчинялось порушення в сфері оподаткування, документувалось безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту та валових витрат для інших суб'єктів господарювання, та укладались нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави та суспільства.

Таким чином, наявність реально отриманого товару від ТОВ «Прімарі Білдінг», ТОВ «Астекс Гарант» за договором, документи обліку, наявність розрахунків та документів про вчинені господарські операції, зміна майнового стану ТОВ «НВО «Трансавтоматика», свідчить про їх реальність, відповідність економічному змісту, і вчинені з наміром здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

Враховуючи викладене, акт перевірки не містить об'єктивного викладення обставин, які є підставою для нарахування грошових зобов'язань, позбавлення права на податковий кредит або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування.

Із пояснень сторін суд також встановив, що інформація на підставі висновків акту перевірки була введена до бази даних АС "Аудит" (АІС «Податковий Блок»), у зв'язку з чим фахівцями податкового органу було змінено (відкориговано) показники податкової звітності з ПДВ ТОВ «НВО «Трансавтоматика» в автоматизованій інформаційній системі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України»

Податок на додану вартість за своєю економічною суттю, відноситься до непрямих податків, тобто, його сума включається у вартість товарів, що поставляються продавцем. Одна операція з продажу товару викликає відповідні податкові наслідки у обох сторін такої операції, які є платниками ПДВ, у продавця - податкові зобов'язання, у покупця - податковий кредит. Тобто, якщо у продавця товару податкові зобов'язання рівні нулю, то і покупця товару податковий кредит більший бути не може. За таких обставин, у разі зміни в базі "Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", податкового зобов'язання з ПДВ у платника податку, автоматично виникає питання щодо зміни податкового кредиту і у контрагента - постачальника.

Також слід зазначити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), поки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані підприємством у декларації з податку на додану вартість, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси підприємства, оскільки така невідповідність може мати негативні наслідки, як то: погіршення ділової репутації, як належного платника податків, відмова контрагентів від подальших господарських відносин з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій, тощо.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції' України і діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених па контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушення прав і охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України.

З огляду на викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 27.02.2015р.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика" у підсистемі "Аналітична система" в інформаційній системі "Податковий блок", на підставі ОСОБА_4 "Про результати документальної позапланової неивїзної перевірки ТОВ "НВО "Трансавтоматика" () щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ "Астекс Гарант" (), ТОВ "Прімарі Білдінг" () за період жовтень 2014 року" №220/2201/20257178 від 12.02.2015р.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити показники податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика" у підсистемі "Аналітична система" в інформаційній системі "Податковий блок", що відкориговані на підставі ОСОБА_4 "Про результати документальної позапланової неивїзної перевірки ТОВ "НВО "Трансавтоматика" () щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ "Астекс Гарант" (), ТОВ "Прімарі Білдінг" () за період жовтень 2014 року" №220/2201/20257178 від 12.02.2015р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика" () судові витрати у розмірі 255, 78 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень сімдесят вісім копійок).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 15 червня 2015 року

Суддя ОСОБА_1