Справа № 804/2583/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/58502/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Державного реєстратора прав власності на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року

та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року

у справі № 804/2583/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Державного реєстратора прав власності на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни, Державної реєстраційної служби України,

третя особа: Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав власності на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В., Державної реєстраційної служби України, в якому просило:

- визнати дії Державної реєстраційної служби України щодо прийняття рішення про відмову у державній реєстрацій прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна «Адміністративна будівля побуткомбінату» (інв. №1000126) від 27 листопада 2013 року № 8379491 протиправними;

- скасувати рішення Державної реєстраційної служби України про відмову у державній реєстрацій прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна «Адміністративна будівля побуткомбінату» від 27 листопада 2013 року № 8379491;

- зобов'язати Державну реєстраційну службу України прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на об'єкт нерухомого майна «Адміністративна будівля побуткомбінату» за власником: ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (ідентифікаційний код 00191000) на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30 жовтня 2013 року за реєстраційним номером № 3698996 та доданих до неї документів у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову, якою:

- визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В. про відмову у державній реєстрацій прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна «Адміністративна будівля побуткомбінату» від 27 листопада 2013 року № 8379491;

- зобов'язано державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В. прийняти рішення щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна «Адміністративна будівля побуткомбінату» на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (ідентифікаційний код 00191000), яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30 жовтня 2013 року за реєстраційним номером № 3698996 та доданих до неї документів. У позові ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної реєстраційної служби України - відмовлено.

У касаційній скарзі державний реєстратор, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що позивачем не надано рішення власника майна або уповноваженого органу щодо передачі заявленого майна у власність, тобто документу, що підтверджує факт виникнення права власності на об'єкт нерухомого майна. Також вказує, що державний реєстратор не має можливості здійснити реєстраційні дії по заяві, з якою позивач вперше звертався до нього, та те, що проведення державної реєстрації є виключним повноваженням державного реєстратора.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, позивач вважає касаційну скаргу необґрунтованою, тому просить залишити її без задоволенні, рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що 30 жовтня 2013 року позивачем подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна «Адміністративна будівля побуткомбінату», який знаходиться за адресою: 50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Широківське шосе, 58А до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Разом з заявою представником позивача подано наступні документи: платіжне доручення № від 22 жовтня 2013 року на підтвердження сплати державного мита за державну реєстрацію права власності; платіжне доручення № від 22 жовтня 2013 року на підтвердження внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав; витяг зі Статуту Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», зареєстрованого виконавчим комітетом Криворізької міської ради 29 вересня 2010 року за № 1 000464; засвідчену належним чином копію довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АБ 725402 від 11 березня 2013 року; засвідчену належним чином копію Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 №563445 від 29 вересня 2010 року; засвідчену належним чином копію довіреності № 52-16/117 від 29 грудня 2012 року; копію паспорту серії АН № 352943, виданого 18 серпня 2005 року Софіївським РВ УМВС України в Дніпропетровській області; копію картки фізичної особи-платника податків, виданої 16 вересня 2009 року Південною МДПІ у Кривому Розі; засвідчену належним чином копію наказу Фонду Державного майна України від 30 листопада 1994 року № 67-АТ; засвідчену належним чином копію листа Фонду Державного майна України від 22 серпня 2011 року 10-21-11605; оригінал та нотаріально засвідчену копію Переліку майна, переданого до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22 серпня 2011 року; засвідчену належним чином копію рішення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 16 жовтня 2013 року № 338 «Про присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомості ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»; довідку № 52-16/483 від 29 жовтня 2013 року про балансову приналежність об'єкту нерухомого майна - «Адміністративної будівлі побуткомбінату»; оригінал та копію технічного паспорту об'єкту нерухомого майна «Адміністративна будівля побуткомбінату» від 19 вересня 2013 року.

У зв'язку з тим, що подана позивачем заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) стосувалася об'єкта нерухомого майна загальною площею понад 5000 кв. метрів, Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції передала вказану заяву на розгляд до Державної реєстраційної служби України.

27 листопада 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В. прийнято рішення № 837949 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Підставою для відмови у реєстрації права зазначено відсутність документа, що підтверджує факт передачі майна у власність. Тому, подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Позивач, вважаючи зазначене рішення державного реєстратора неправомірним, звернувся до суду з даним позовом про його скасування, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходи з того, що Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», виданий Фондом державного майна України від 22 серпня 2011 року та Наказ Фонду державного майна України від 30 листопада 1994 року № 67-АТ про створення Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» є документами, що підтверджують факт передачі нерухомого майна до статутного фонду ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». Також суд апеляційної інстанції виходи з того, що повноваженнями щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно чи прийняття рішення про відмову у такій реєстрації наділений саме державний реєстратор, а не державна реєстраційна служба.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Ч. 1 ст. 24 вказаного закону передбачено випадки відмови у держаній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

При цьому, ч. 4 зазначеної статті визначено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 (далі - Порядок реєстрації), чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 7 Порядку реєстрації для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

П. 10 Порядку реєстрації визначено, що заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно з п. 26 Порядку реєстрації для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Перелік вказаних документів наведений в п. 27 Порядку реєстрації, відповідно до якого документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Також, п. 50 Порядку реєстрації передбачено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з внесенням до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду) юридичної особи нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 - 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав акт приймання-передачі об'єкта нерухомого майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду) юридичної особи.

Як встановлено судами, документ передбачений, зокрема, п. 27 Порядку реєстрації, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності, подано представником позивача реєстраційній службі у встановленому законодавством порядку.

Тому, доводи державного реєстратора, викладені в його спірному рішенні, про те, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, є безпідставними.

Доводи державного реєстратора, що Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», виданий Фондом державного майна України від 22 серпня 2011 року та Наказ Фонду державного майна України від 30 листопада 1994 року № 67-АТ про створення ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» не є документами, що підтверджують факт передачі нерухомого майна до статутного фонду ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» обґрунтовано спростовано судами.

Так, за змістом п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду» від 20 травня 1993 року № 57-93 (чинного на час утворення ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») установлено, що приватизація цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду, балансова вартість основних фондів яких перевищує 20 млн. карбованців і визначена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 1992 року N 229 "Про проведення загальної переоцінки основних фондів, заліку взаємної заборгованості підприємств та поповнення оборотних коштів державних підприємств і організацій", здійснюється шляхом продажу належних державі акцій відкритих акціонерних товариств, заснованих державними органами приватизації та орендарями.

Відповідно до п. 4 вказаного декрету передбачено, що до статутного фонду товариства вноситься державне майно, здане в оренду, та майно, що є власністю орендаря і перебуває на балансі підприємства, створеного орендарем.

На виконання Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду» від 20 травня 1993 року № 57-93 Фондом державного майна України видано Наказ про створення ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 30 листопада 1994 року № 67-АТ, який фактично і є рішенням уповноваженого органу, що підтверджує перехід права власності до ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (перейменованого на ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»).

Згідно з п. 1.2 Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 р. N 2097, вказане положення визначає послідовність дій державних органів приватизації та органів, уповноважених управляти державним майном (далі - уповноважені особи), під час передачі об'єктів нерухомого майна до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), реорганізації; приватизації цілісних майнових комплексів шляхом викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом, здачі в оренду з викупом та передачі засновниками холдингових, державних акціонерних компаній.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 зазначеного положення, при створенні відкритого акціонерного товариства (при перетворенні підприємства у відкрите акціонерне товариство) у процесі приватизації (корпоратизації) передача об'єктів нерухомого майна проводиться на підставі наказів засновників відкритих акціонерних товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) з актом приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, який готується за окремою формою, що наведена в додатку 1. У разі перетворення у відкрите акціонерне товариство підприємства із змішаною формою власності нерухоме майно передається актом приймання-передавання нерухомого майна за формою, що наведена в додатку 2.

На письмовий запит відкритого акціонерного товариства або осіб, які відповідно до законодавства України є правонаступниками відкритих акціонерних товариств, арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі порушення справи про банкрутство підприємства, засновник відкритого акціонерного товариства готує перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства за формою, що наведена в додатку 3.

На запит позивача від 23 травня 2011 року № 52-16/466 згідно з п. 2.2 Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 р. N 2097 Фондом державного майна України надано відповідь (лист від 22 серпня 2011 року № 10-21-11605) та зазначено Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», в якому вказано, що Фонд державного майна України передав ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», серед іншого, «Адміністративну будівлю побуткомбінату».

За наведених обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що надані державному реєстратору позивачем Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», виданий Фондом державного майна України, Наказ Фонду державного майна України від 30 листопада 1994 року № 67-АТ про створення ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та довідка ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про те, що об'єкт нерухомого майна перебуває на балансі у позивача, в повній мірі дозволяли державному реєстратору встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення державного реєстратора та зобов'язання його прийняти рішення щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна на підставі раніше поданої позивачем заяви. Судами ухвалено законні та обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державного реєстратора прав власності на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: