Справа № 826/12238/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 жовтня 2015 року № 826/12238/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

Публічного акціонерного товариства «Європейський Газовий Банк» Оберемко

Романа Анатолійовича,

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський Газовий Банк» Оберемко Романа Анатолійовича (надалі - Відповідач-1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач - 2) про визнання протиправними дії Уповноваженої особи на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВРИСВА «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича - що до повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу №348906 від 17.06.14 року незаконним; визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський Газовий Банк» Ковальова Віктора Михайловича щодо не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Європейський Газовий Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відомостей про ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) стосовно суми в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.14 року; зобов'язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський Газовий Банк» Оберемка Романа Анатолійовича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) стосовно суми в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.14 року) стосовно зміни розміру належних йому сум, а саме, включення до сум, що підлягають відшкодуванню, суми в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.14 року; визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, З 3-Б, ідентифікаційний код 21708016) щодо не включення до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Європейський Газовий Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відомостей про ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) стосовно суми в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.14 року)) стосовно суми в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.14 року; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 33-Б, ідентифікаційний код 21708016) включити в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Європейський Газовий Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відомості про ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) стосовно зміни розміру належних йому сум, а саме включення до сум, що підлягають відшкодуванню, суми в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.14 року; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 33-Б, ідентифікаційний код 21708016) вчинити дії, щодо виплати грошових коштів у розмірі, визначеному частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що розміщені за договором банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.2014р. у ПАТ «Європейський Газовий Банк» на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) стосовно суми в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.14 року).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем 1 було протиправно прийнято рішення, яким було визнано нікчемним договір банківського вкладу Позивача, оскільки даний правочин, укладеним між Позивачем та Банком, є загально прийнятим та розповсюдженим публічним договором (правочином) щодо надання одного з видів банківських послуг, не був спрямований на порушення публічного порядку, та не містить ознак нікчемного правочину визначених в статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Представник Відповідача 1 в судове засідання не з'явився заперечень на позовну заяву не надав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, подав через канцелярію суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (Клієнт), з однієї сторони, та ПАТ "Європейський Газовий Банк" (Банк), з іншої сторони, укладено договір банківського вкладу з фізичною особою №348906 від 17.06.2014 р.

Згідно із пунктами 1.1 - 1.3 вищезазначеного Договору, Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_4 (далі - Рахунок), та приймає від Вкладника грошові кошти в національній валюті України, на строк 91 днів (тобто до 16 вересня 2014 р..). У випадку якщо день повернення вкладу припадає на неробочий день (вихідний, святковий), то день повернення коштів переноситься на перший робочий день, що слідує за таким неробочим (вихідним, святковим) днем. Вкладник вносить готівкою або перераховує безготівковим шляхом з відкритих в Банку, або іншій установі банку, власних поточних та/або депозитних рахунків, а Банк приймає на відкритий Вкладнику Рахунок грошові кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок (далі - "Вклад"). За використання грошових коштів Банк сплачує Вкладнику проценти із розрахунку 23 (Двадцять три) процентів річних.

Згідно квитанції №75107 від 17 червня 2014 року Позивачем внесено кошти згідно вищезазначеного договору в сумі 200 000 грн.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 17 листопада 2014 року №725 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Європейський Газовий Банк" постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Єврогазбанк", а на підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18 листопада 2014 року №121 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Єврогазбанк" та призначення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію третьої особи Ковальова В.М.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18 грудня 2015 року №150 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію третьої особи Оберемка Р.А. з 19 грудня 1014 року.

У газеті "Голос України" №226 (5976) за 22 листопада 2014 року опубліковано оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ "Єврогазбанк" та повідомлено, що для отримання коштів вкладники банку з 25 листопада по 06 січня 2015 року включно можуть звертатись до установ банку-агента - ПАТ "Банк "Київська Русь"; відшкодування вкладникам ПАТ "Єврогазбанк" після 06 січня 2015 року здійснюватимуться за результатами розгляду їх індивідуальних звернень на адресу Фонду.

Не отримавши гарантованого відшкодування та дізнавшись про свою відсутність у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивач звернувся до Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк".

Листом № 1102-4-21 від 28.04.2015 року "Про результати розгляду звернення" Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк" повідомив Позивача про те, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу, є нікчемними відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку із чим позивача не було включено до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач, вважаючи протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк" щодо визнання правочину за договорами банківського вкладу нікчемним та вважаючи, що його має бути включено до переліку вкладників та загального реєстру вкладників ПАТ "Єврогазбанк", звернулася з відповідним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частина перша статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина шоста статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зазначаючи про нікчемність правочину, Відповідач 2 посилається на пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", разом з тим, суд звертає увагу, що Відповідачем 2 не доведено, що умови укладеного у межах спірних правовідносин договору банківського вкладу від 17 червня 2014 року №348906 передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання ОСОБА_1 переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачами не наведено, а судом не встановлено, підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу від 17 червня 2014 року №348906; відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи Відповідачем 1 не надано суду на підставі чого було визнано Договір банківського вкладу від 17 червня 2014 року №348906 нікчемним також, Відповідачем 1 не виконано вимоги суду викладені в Ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2015 року про витребування документів.

В силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Суд зазначає, що відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського рахунку банківського вкладу від 17 червня 2014 року №348906, матеріали справи не містять, а про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам не відомо.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що Відповідачем 1 не доведено наявність правових підстав для не включення Позивача до переліку вкладників ПАТ "Єврогазбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.

Враховуючи викладене, на думку суду, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язання надати до Фонду додаткову інформацію про щодо Позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Єврогазбанк" за рахунок Фонду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про зобов'язання Фонду вчинити дії щодо виплати гарантованої суми відшкодування, зважаючи на їх передчасність, так як виплати гарантованих сум відшкодування за вкладами здійснюється після включення вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження такого реєстру виконавчою дирекцією Фонду, а отже дані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Суду, Відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи із формулювання позовних вимог, адміністративний позов Позивача підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Європейський Газовий Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Європейський Газовий Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 348906 від 17.06.14 року.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук