Справа № 2а-3423/09/2670
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-3423/09/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А
Іменем України
"03" лютого 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Губської О.А.
суддів Борисюк Л.П., Грибан І.О.
при секретарі Франчук О.П.

за участю представника позивача Степ`юк В.С.
представника відповідача Кондюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача Баладинського Віктора Едуардовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості, яка утворилася в наслідок не надання продовольчого забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 заборгованість, яка утворилася в наслідок не надання продовольчого забезпечення у період з 11 березня 2000 року по 08 вересня 2008 року.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 листопада 2009 року відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати.
В судовому засіданні представник відповідача не погодився із апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а постанову суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з таких підстав.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду з порушенням строку звернення до суду, встановленого ст..99 КАС України.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу в Збройних Силах України з 05.08.1982 року та наказом № 081Р від 01.09.2008 року був звільнений з військової служби в запас.
Частиною 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`передбачено одержання військовослужбовцями за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки, або за бажанням грошову компенсацію. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.1996 року № 316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань`були затверджені норми забезпечення продовольчими пайками відповідних категорій військовослужбовців і в період до 10 березня 2000 року такі продовольчі пайки видавалась та позивачем одержувались, однак згідно статтею 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів`була призупинена дія ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців`в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або, за їх бажанням грошової компенсації. Саме тому з 11.03.2000 року позивачем не видавались продовольчі пайки і (або) не виплачувалась грошова компенсація замість цих пайків. Разом з цим, Законом України «Про деякі заходи економії бюджетних коштів`не було зупинено дію ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», відповідно до якої держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.
Однак, дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`згідно із Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів`від 17.02.2000 року № 1459-ІІІ (з наступними змінами) призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них.
Також, з прийняттям 29.03.2002 року Постанови Кабінету Міністрів України № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації`постанова Кабінету Міністрів України № 316 втратила чинність.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 3 листопада 2006 року Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`доповнено ст. 9-1, яка знову надала право військовослужбовцям отримувати продовольче та речове забезпечення, а тому позивач має право на звернення до суду за захистом своїх конституційних прав.
Однак з таким твердження колегія суддів не може погодитись, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів з моменту опублікування Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів`з 11.03.2000 року.
Відповідно до вимог ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах звернення до адміністративного суду, який встановлено в один рік.
Частиною першою статті 100 КАС України передбачено, що пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Отже, зважаючи, що позивачу станом на 11.03.2000 р. було відомо про порушення його права, а звернення мало місце лише у 2009 році, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що строк звернення до суду позивачем пропущений. Судом першої інстанції також встановлено, що позивач не заявляв клопотання про поновлення строку на звернення до суду, а також не навів суду поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на звернення до суду за захистом порушених прав.
Колегія суддів не може погодитись із твердженням позивача про те, що продовольчий пайок є видом заробітної плати, а тому позивач не може обмежуватись строком звернення до суду в один рік.
Як вбачається із змісту Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`військовослужбовці отримують грошове забезпечення, що може бути прирівняне до заробітної плати, а також речове, продовольче та інше забезпечення.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначеним Законом не передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців може виплачено їм частково натурою у формі продовольчих пайків. Натомість продовольче забезпечення є окремим додатковим видом соціального забезпечення військовослужбовців, що надається їм в силу їх особливого соціального статусу в суспільстві, що не пов`язується з грошовим забезпеченням, не залежить від нього та не є видом заробітної плати.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються.
Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 Степ`юка Валентина Сергійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості, яка утворилася в наслідок не надання продовольчого забезпечення залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий суддя Губська О.А.

Суддя Борисюк Л.П.

Суддя Грибан І.О.