Справа № 826/15142/13-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Літвіної Н.М., суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.

при секретарі Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Петроліум» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування припису і постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування припису і постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року - позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову № 392/13 від 12 вересня 2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04 вересня 2013 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 червня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, вказавши на необхідність дослідження питання щодо прийняття в експлуатацію навісу та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок-поста) нафтопродуктів без прийняття їх в експлуатацію, а не двох блок-постів АЗС.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві про накладення штрафу в розмірі 1 032 300, 00 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 392/13 від 12 вересня 2013 року.

Визнано протиправним та скасовано припис Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04 вересня 2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року, на підставі звернення ПАТ «Київенерго» від 06 березня 2013 року № 18/43/1823 проведено позапланову перевірку автозаправної станції «Укр-Петроль» ТОВ «Агро-Петроліум» (м. Київ, вул. Електриків, 21), за результатами якої 04 вересня 2013 року складено акт перевірки.

Перевіркою встановлено, що за вказаною адресою розташована автозаправна станція «Укр-Петроль», яка на підставі договору оренди експлуатується ПП «Укр-Петроль».

Під час перевірки встановлено, що автозаправна станція складається з операторської (рік побудови 1993 відповідно технічного паспорту БТІ), навісу та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок - поста) нафтопродуктів, яке розташовано на фундаментах. Навіс та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок - пости) нафтопродуктів експлуатуються без прийняття їх в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Категорія складності зазначеного об'єкту на підставі класу наслідків відповідно ДБН А.2.2.-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В.1.2.-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» та постанови № 557 від 27 квітня 2011 року «Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності» встановлена, як V.

04 вересня 2013 року відповідачем на підставі вказаного акту винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким від позивача вимагалося заборонити експлуатацію зазначеного вище об'єкта з 04 вересня 2013 року до усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку до 04 жовтня 2013 року.

12 вересня 2013 року Інспекцією винесено постанову № 392/13, якою позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого абз. 6 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 1 032 300, 00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не уповноважений приймати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, оскільки такими повноваженнями наділений лише центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю, а саме Державна архітектурно - будівельна інспекція України.

Підтвердження прийняття позивачем об'єкта за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 21, в експлуатацію підтверджується матеріалами справи, зокрема, Актом державної прийомної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта від 31 грудня 1993 року.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» - мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До МАФ належать: альтанки, павільйони, навіси, паркові арки (аркади) і колони (колонади), вуличні вази та інше.

Таким чином, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві не доведено правомірності прийняття постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 392/13 від 12 вересня 2013 року та припису від 04 вересня 2013 року, а відтак оскаржувана постанова та припис скасовано як протиправні.

Між тим, колегія суддів з висновками суду першої інстанції викладеними в мотивувальній частині постанови, не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) - державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, серед іншого, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені відповідно до закону.

На виконання ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» № 553 від 23 травня 2011 року.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 Порядку - державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Повноваження посадових осіб Держархбудінспекції поширюються на всю територію України. Державний архітектурно-будівельний контроль на території інших областей здійснюється посадовими особами територіальних органів за рішенням Держархбудінспекції.

Згідно до п. 7 Порядку - позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, серед іншого, безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта, або місцезнаходження суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) - правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Статтею 4 Закону визначено, що порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постановою Кабінету Міністрів України № 244 від 06 квітня 1995 року затверджено Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно до п. 2 Порядку - справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).Накладати штраф від імені інспекцій мають право керівник Держархбудінспекції та його заступники, керівники територіальних органів Держархбудінспекції та їх заступники.

Цей Порядок, є спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 22 від 22 червня 2011 року - Інспекція державного архітектурно-будівельного контрою у м. Києві є територіальним органом Держархбудінспекції, входить до сфери її управління, підзвітна і підконтрольна їй.

Наказом № 187 від 19 грудня 2012 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України уповноважила керівників територіальних органів - інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, та їх заступників, від імені Державної архітектурно-будівельної інспекції України накладати штрафи у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексом України про адміністративні правопорушення, у спосіб та у межах затверджених Державною архітектурно-будівельною інспекцією України положень про територіальні органи та інших нормативно-правових актів України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність повноважень у Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві розглядати справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладати штрафи за вказані правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору від 12 червня 1996 року Українсько-Естонське СП «КОНТЕПС» (Продавець) продало ТОВ «САГА-Петроліум» (правонаступник - ТОВ «Агро-Петроліум») (Покупець) автозаправну станцію, що знаходиться за адресою: м. Київ-176, вул. Електриків, 21 згідно Акту приймання-передачі.

14 липня 1996 року між сторонами Українсько-Естонське СП «КОНТЕПС» та TOB «САГА-Петроліум» було укладено акт прийому-передачі проданої АЗС з якого вбачачається, що Українсько-Естонське СП «КОНТЕПС» передало з балансу, а TOB «САГА-Петроліум» прийняв на баланс основні засоби, зокрема: Будівля операторної 8,2 м2 - 1 шт, Навіс - 1 шт, Ємкості (25 м3 - 4 шт, Блок-пости (АБП - 2 шт та приставки до АБП - 2 шт.), Пульт до АБП -1 шт та Колонки заправочні (подвійні) - 2 шт., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 21, згідно переліку та кількості, вказаній в акті приймання-передачі. Основні засоби передані в повній комплектації, технічно справі та введені в експлуатацію в 1993 році.

Договір та акт прийому-передачі підписані повноважними керівниками сторін та скріплені відповідними печатками. Отже, умови договору виконані сторонами в повному обсязі.

З приводу експлуатації АЗС за адресою м. Київ, вул. Електриків, 21, як об'єкта V категорії складності, навісу та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок-пости) нафтопродуктів автозаправної станції «Укр-Петроль» без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку» колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що автозаправна станція на два блок-пости введена в експлуатацію, про що надано копію «Акта государственной приемочной комиссии о приемке в эксплуатацию законченного строительством объекта «Автозаправочная станция на два блок-поста по ул. Електриков, 21» від 1993 року, який мав повний завершений цикл надання послуг по заправці автомобільного транспорту відповідно до цільового призначення.

Вказаний Акт є формою акту про прийняття в експлуатацію АЗС на два блок-пости затверджений в 1993 році, підписаний головою та членами державної комісії, зокрема і органом держбудінспекції (Госархстройконтроля).

На час введення в експлуатацію державній приймальній комісії були надані всі необхідні документи передбачені нормами, які діяли на той час, в результаті чого Рішенням державної приймальної комісії було вирішено прийняти в експлуатацію автозаправну станцію на два блок-пости, про що засвідчено підписами комісії.

Верховний суд України в постанові від 04 березня 2014 року по справі № 21-433а13 зауважив, що при розгляді спорів цієї категорії суди мають з'ясовувати питання щодо наявності в діях суб'єкта містобудування складу правопорушення, зокрема, факту закінчення будівництвом відповідного об'єкта, наявності на цей момент встановленого законодавством обов'язку вводити об'єкт в експлуатацію, не введення в експлуатацію та використання об'єкта, закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов'язку із введення в експлуатацію, а також дотримання строків притягнення до публічної відповідальності.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року, який набрав чинності 12 березня 2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії. Цей Закон не містить темпоральних застережень, зокрема про поширення його дії на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

Питання щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів було вперше врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05 серпня 1992 року, однак ця постанова стосувалася лише об'єктів державного замовлення. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, мав визначатися Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Міністерством інвестицій і будівництва.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14 жовтня 1994 року (у редакції Закону України від 22 грудня 2011 року № 4220-VI) якою було встановлено відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачала відповідальності за експлуатацію або використання об'єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію.

Вперше таке положення закріплено у зазначеному Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21 вересня 2000 року № 1988-111).

19 січня 2012 року згідно із Законом України від 22 грудня 2011 року № 4220-VI Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14 жовтня 1994 року викладено у новій редакції, п. 6 ч. 2 ст. 2 якої передбачає, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ст. 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14 жовтня 1994 року, зокрема, положення п. 6 ч. 2 ст. 2 щодо накладення штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, регулює питання відповідальності тих суб'єктів містобудування, які вчинили правопорушення у сфері містобудування, зокрема, не ввели в експлуатацію відповідні об'єкти до початку їх використання після набрання чинності цим Законом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням

В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об'єкта містобудування з початку його використання.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 20 листопада 2012 року № 5496-VI) - експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, навіс та обладнання для зберігання (ємкості) та роздрібної торгівлі (два блок-пости) нафтопродуктів встановлені та почали використовуватись в 1993 році до набрання чинності законами, за порушення яких притягнуто до відповідальності позивача.

В 1996 році вищевказані об'єкти були предметом продажу, що підтверджується Актом приймання - передачі обладнання від 14 липня 1996 року з балансу СП «КОНТЕПС» на баланс TOB «Сага-Петроліум».

Отже, під час прийняття оскаржуваних рішень відповідач не мав права керуватись нормами Законів № 208/94-ВР, № 3038Л/І, які були відсутні в законодавстві станом на вищевказаний період, в тому числі з мотивів, що ними значно посилюється відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Виходячи з вищевказаного, з врахуванням конституційного принципу незворотності дії законів, які погіршують становище особи, колегія суддів прийшла до висновку, що до ТОВ «Агро-Петроліум» застосовано санкції за дії (бездіяльність), які на момент виникнення спірних правовідносин не були правопорушеннями.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року по справі №21-433а13, постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року по справі № 21-369а15.

Крім того, згідно до ч. 11 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» - штраф може бути накладений на суб'єктів містобування протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Враховуючи, що станом на 1993 рік об'єкти були в наявності, що підтверджується Актом приймання - передачі основних засобів від 14 червня 1996 року, а тому до позивача не може бути застосований штраф на підставі даної норми Закону, згідно оскаржуваних рішень за спливом строку. Така правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2015 року по справі № К/800/18227/15.

Згідно до ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 201 КАС України - підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є, зокрема, правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року змінити в мотивувальній частині.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст постанови виготовлений 06 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.