Справа № 2а-1870/378/11
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 р.Справа № 2а-1870/378/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі № 2а-1870/378/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області , Державної казначейської служби України третя особа Прокуратура Сумської області

про визнання рішень протиправними,зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області, Державної казначейської служби України ( далі - відповідач) третя особа Прокуратура Сумської області, який після уточнення мотивує тим, що в період з 03 серпня 2003 року по 26 грудня 2006 року була незаконно відсторонена Глухівською міжрайонною прокуратурою від роботи на посаді викладача Глухівського коледжу ім. С.А. Ковпака. Постановою прокуратури та рішенням Глухівського міськрайсуду Сумської області від 15 грудня 2009 року на користь позивачки стягнуто компенсацію втраченого заробітку в сумі 58505 грн. 86 коп. Постановою Глухівського міськрайонного суду від 03 лютого 2012 року період незаконного відсторонення від роботи визнано страховим стажем. Цей страховий стаж був врахований органом Пенсійного фонду без будь-якої заробітної плати через те, що страхові внески за цей період не сплачувались. Розмір отриманої заробітної плати впливає на розмір пенсії, тому після врахування відповідачем часу відсторонення від роботи з нульовими показниками внесків пенсія позивачки зменшилась. Для відновлення пенсійних прав вважає необхідним стягнути з Державного казначейства України на користь Пенсійного фонду України страхові внески в сумі 23824 грн. з тих сум втраченого заробітку, які визначені судовим рішенням. Після врахування страхового стажу за час відсторонення від роботи та розміру страхових внесків за цей період розмір її пенсії з 04 липня 2011 року мав становити 1819 грн. 72 коп., просить зобов'язати управління Пенсійного фонду призначити пенсію в такому розмірі. Також просить стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі 9000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка полягала у стражданнях в зв'язку з небажанням відповідача провести нарахування пенсії в законному порядку, тривалим розглядом в судах справ про оскарження таких протиправних дій. Дії відповідача не були направлені на відновлення порушених прав.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі, Державної казначейської служби України про зобов`язання призначити пенсію з 04 липня 2011 року в розмірі 1819 грн. 72 коп., стягнення з Державного казначейства України на користь управління Пенсійного фонду України у м. Глухові та Глухівському районі 23824 грн. 40 коп. втрачених страхових внесків, стягнення не виплаченої (недоплаченої) суми пенсійних виплат починаючи з 01 грудня 2006 року та 9000 грн. на відшкодування моральної шкоди - відмовлено в зв`язку з необгрунтованістю.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовані та порушено норми матеріального та процесуального права

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову судом першої інстанції зроблено висновок, що встановлення правомірності дій управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі при врахуванні часу відсторонення позивачки від роботи з нульовими показниками страхових внесків та правомірність відмови врахувати страхові внески з розміру коштів, отриманих на відшкодування заподіяної шкоди встановлені іншим судовим рішенням, у зв»язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, в період з 08.03.2003 року до 26.12.2006 року позивачка була відсторонена від роботи в зв'язку з розслідуванням кримінальної справи. Постановою Глухівської міжрайонної прокуратури від 29 червня 2009 року та рішенням Глухівського міськрайсуду Сумської області від 15 грудня 2009 року визначено суму та стягнуто з Державного бюджету України на відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового слідства 58515 грн. 86 коп. втраченого заробітку (т. 1 а.с. 6-10).

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2012 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2012 року управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі зобов'язано зарахувати час відсторонення позивачки від роботи за період з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2006 року до страхового стажу для обчислення пенсії, прирівняти період з 01 липня 2003 року по 30 листопада 2006 року до періоду роботи з 01 вересня 1979 року по 01 лютого 1983 року (т. 2 а.с. 37-40).

На виконання постанови суду управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі зараховано час відсторонення позивачки від роботи до страхового стажу, прирівняно цей період до періоду роботи з 01.09.1979 року по 01.02.1983 року та проведено перерахунок пенсії.

В позові, який розглядається, позивач фактично просить провести зарахування страхових внесків з розміру внесків, отриманих нею на відшкодування втраченого заробітку, що суперечить зазначеним судовим рішенням про прирівняння періоду відсторонення з 01 липня 2003 року по 30 листопада 2006 року до періоду роботи з 01 вересня 1979 року по 01 лютого 1983 року та вимагає стягнути з Державної казначейської служби України на користь управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі 23824 грн. 40 коп. втрачених нею страхових внесків з сум, встановлених судовим рішенням на відшкодування заподіяної внаслідок неправомірних дій органів прокуратури шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, до моменту відсторонення від роботи позивач працював викладачем Глухівського коледжу ім. С.А. Ковпака та у трудових відносинах з Державною казначейською службою не перебувала, а тому у відповідача не виникло обов'язку сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України з доходів позивачки.

Відповідно ст. 15 ч. 1 до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

У відповідності до ст. 20 обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. З наведеного вбачається, що сплата страхових внесків з доходів найманих працівників здійснюється роботодавцями. Такі внески сплачуються на рахунки Пенсійного фонду України. Суд вважає безпідставним твердження позивачки, що не сплачені за період її відсторонення страхові внески втрачені нею особисто. Крім того, сплата страхових внесків за рахунок Державного бюджету також суперечить наведеним нормам.

Відповідно до ст. 3 закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Законом не передбачено відшкодування страхових внесків на користь Пенсійного фонду України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 72 ч. 1 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась з позовом до суду, ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2013 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця, зобов'язано відновити виконавче провадження.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.03.2013 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Також з матеріалів справи вбачається, що при проведенні перерахунку пенсії, з урахуванням збільшеного стажу роботи управлінням Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі правомірно враховано період відсторонення позивачки від роботи з нульовими показниками страхових внесків, а вимога ОСОБА_1 про врахування за цей період сум доходу, визначених постановою Глухівської міжрайонної прокуратури від 29 червня 2009 року та рішенням Глухівського міськрайсуду Сумської області від 15 грудня 2009 року для відшкодування заподіяної незаконними діями органів слідства шкоди, суперечить вимогам закону. (т. 2 а.с. 180-185).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення правомірності дій управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі при врахуванні часу відсторонення позивачки від роботи з нульовими показниками страхових внесків та правомірність відмови врахувати страхові внески з розміру коштів, отриманих на відшкодування заподіяної шкоди не потребується, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 - необґрунтовані, безпідставні та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, постанова суду ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі № 2а-1870/378/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 05.10.2015 р.