Справа № 2-а-188/10
Суддя: Котик Л.О.
Дата ухвалення: 2010-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-а-188/10
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2010 р.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Котик Л.О., при секретарі Соловей Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Володимирецькому районі про визнання неправомірними дій по відмові у перерахунку пенсій, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що являється постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії інвалідом першої групи внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, отримує пенсію. В січні 2010 року звернувся до управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі із заявою про перерахунок пенсії, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 53 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія не може бути нижчою від 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, позивач має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідач відмовив у перерахунку пенсії, тому просить визнати цю відмову протиправною, визнати за ним право на отримання державної пенсії в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії за віком і зобовязати відповідача призначити та виплачувати пенсію у встановленому Законом розміру з серпня 2010 року.

Позивач підтримав позовні вимоги повністю, про що подав суду письмову заяву, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, в письмових запереченнях зазначив, що при розрахунку розміру пенсій особам, які підпадають під юрисдикцію ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач виходив з механізму обчислення пенсій, затвердженого постановами КМУ №530 від 28.05.2008 р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», іншими нормативними актами. З 01.01.2008 року пенсії, призначені відповідно до закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислюються відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Також, посилаючись на ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 4, ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 111 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зазначив, що відсутня затверджена величина мінімальної пенсії за віком, від якої має бути обраховано розмір пенсії позивача; мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом і для обчислення розміру підвищення до пенсій іншим особам не застосовується; фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; Законами України про Державний бюджет України на 2007-2009 рр. не передбачено фінансування на відповідні періоди. Будь-яких коштів на виплату пенсій в розмірах, про які просить позивач, Пенсійний фонд не отримував. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. В звязку з викладеним представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З приводу строку позовної давності судом встановлено наступне. У відповідності до ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Як вбачається з ч.4 даної статті, якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

ОСОБА_1 звертався до відповідача з письмовою заявою в січні 2010 року, при цьому у перерахуванні пенсії було відмовлено, що підтверджується листом №374-03 від 04.02..2010 року. Крім того, згідно зі ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. За таких обставин, враховуючи, що оскільки порушення щодо невиплати позивачам надбавки до пенсії є триваючим, і неможливо визначити початок перебігу строку звернення до суду, а про відмову здійснити перерахунок позивач довідався з 04.02..2010 року, строк для звернення до суду за захистом своїх прав позивачем не пропущено, і його позов підлягає розгляду по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інвалідом 1-ої групи, інвалідність якого повязана з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи посвідченням та довідкою МСЕК. ОСОБА_1. одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, на підставі статті 50 цього ж Закону.

Ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам 1 групи 100% мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст. 53 даного закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

У відповідності до ст. 54 Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Обчислення і призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим: для 1-ої групи інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розрахунок пенсії позивачу проведено Управлінням Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі виходячи з встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», який складає 19,91 грн., з наступним підвищенням на підставі Постанов Кабінету Міністрів України.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою КМ України від 30. 05. 1997 року № 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст. ст. 50,54 Закону України № 796 «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, іншими постановами Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач в своїх запереченнях, встановлено розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, а також конкретні розміри пенсій, при цьому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений законами України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

В рішеннях Конституційного Суду України у справах № 1-21/05 від 11. 10. 2005 р., № 8 від 06. 07. 1999 р., № 5-рп/02 від 20. 03. 2002 р,. № 7 рп/04 від 17. 03. 2004 року, № 20-рп/04 від 01. 12. 2004 р, № 10 рп/08 від 22. 05. 2008 року, що стосувались спорів, повязаних з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, КСУ зазначив, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, відповідно до ст. 22 Конституції України є неприпустимим.

Крім того, як вбачається зі ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

У відповідності до пункту 28 р.П. Закону України «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. №107-У1 до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було внесено зміни, згідно з якими особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою по II групі інвалідності пенсія не може бути меншою 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 положення пункту 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до п. 6 резолютивної частини цього рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Вказане рішення набуло чинності з 22.05.2008 року.

Таким чином, з 22.05.2008 року відновлено в повному обсязі дію ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка діяла до внесення змін, у звязку з чим нарахування та виплата пенсії позивачу, починаючи з 22.05.2008 року, має здійснюватись згідно з положенням вказаного Закону. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Аналогічно підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії в розмірах, визначених законом і період з 01.10.2006 року по 31.12.2007 року, оскільки в цей період будь-яких обмежень щодо дії ст.ст.50, 54 Закону не було.

Що стосується виплати пенсії з січня 2008 року по 22 травня 2008 року, то в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, оскільки у період з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 року ст..ст.50, 54 Закону діяли в новій редакції, положення Закону України про Державний бюджет на 2008 рік, неконституційними не визнавались, не скасовувались, а тому підстав для їх застосування не було.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування виплат, передбачених даним Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. У звязку з викладеним, відповідач за відсутності фінансування з Державного бюджету України, вважає свої дії правомірними.

Разом з тим, пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1261 від 24.10.2007 р., до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. У п.8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат.

Враховуючи, що позивач отримує пенсію, і звернувся до суду з позовом про приведення її розміру у відповідність до вимог чинного законодавства, суд, керуючись положеннями Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 р. та зазначеної вище Постанови КМУ№1261, приходить до висновку, що саме органами Пенсійного фонду України позивачу має виплачуватись пенсія як інваліду 2-ої групи захворювання якого повязано з наслідками аварії на ЧАЕС.

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у звязку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці виплати, судом не приймаються до уваги. Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання субєктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, не приймається до уваги. Так, у справах «Кечко проти України» та «Бурдов проти Росії» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що відсутній нормативно-правовий акт, який визначав би порядок реалізації ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Керуючись принципом верховенства права, суд з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, зазначає, що правовідносини, які виникають в процесі реалізації права на отримання пенсії певного розміру, що встановлений Законом, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, а саме в даному випадку це надання особам, що постраждали від аварії на ЧАЕС відповідних їх статусу соціальних гарантій, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Що стосується розміру пенсії за віком, то, як вже зазначалось вище, мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки величина прожиткового мінімуму для кожної вікової та соціальної групи, в т.ч. і для осіб, що втратили працездатність, щорічно визначається Законами України на відповідні часові періоди, посилання відповідача на відсутність законодавчо визначеного розміру пенсії за віком є безпідставною.

Згідно прикінцевих положень Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов»язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691-VI дана постанова підлягає оскарженню до Апеляційного суду загальної юрисдикції.

Враховуючи вказані положення чинного законодавства та судової практики, керуючись ст. ст.158-163 КАСУ, суд, -

постановив:

Позові вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі по відмові в перерахунку пенсії і додаткової пенсії ОСОБА_2, як постраждалому від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду першої групи, починаючи з 01 серпня 2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області зробити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії та донарахування пенсії в період з 01 серпня 2008 року по час постановлення рішення, виходячи із розрахунку 10 (десяти) мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 100 % (сто) від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосувавши розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виплатити ОСОБА_1 недоотримані ним за вказані періоди суми пенсії з урахуванням фактично здійснених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

У відповідності до п.1) ч.1 ст.256 КАС України постанову в частині виплати пенсії та додаткової пенсії за один місяць допустити до негайного виконання.

Звільнити відповідача управління Пенсійного Фонду України від сплати судового збору на підставі п.34) ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Котик Л.О.