Справа № 826/14123/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Безименної Н.В.,

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Національної телекомпанії України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Національної телекомпанії України до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Національна телекомпанія України звернулася з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, в якому просила визнати відмову ВДВС у задоволенні вимог НТКУ незаконною та зобов'язати відповідача передати усі необхідні матеріали зведеного виконавчого провадження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено, рішення суду вмотивовано тим, що позивачем не додано до заяви необхідних для належного розгляду заяви документів, а суд не має права втручатися в дискреційні повноваження відповідача.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: зобов'язати відповідача передати усі необхідні матеріали зведеного виконавчого провадження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 січня 2015 року позивач звернувся до начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві з заявою вих. № 8-03-19/68, в якій просив об'єднати всі наявні на час звернення у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві виконавчі провадження, за якими НТКУ виступає боржником у єдине зведене виконавче провадження та передати всі необхідні матеріали зведеного виконавчого провадження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (а.с. 8-9).

Листом від 26 січня 2015 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві повідомило Національну телекомпанію України, що 29 виконавчих проваджень, за яким позивач є боржником об'єднано у зведене виконавче провадження на загальну суму 3 826 412, 36 грн., останнє виконавче провадження приєднане до зведеного виконавчого провадження 17.10.2013. Щодо можливості передачі виконавчого провадження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів зазначило, що до заяви від 21.01.2015 не додано будь-яких підтверджуючих документів, що Національна телекомпанія України реалізує державну політику виключно у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а тому відсутні підстави для завершення виконавчих проваджень за якими боржником є Національна телекомпанія України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 33 вказаного закону у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного закону Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство).

Згідно ч. 1-3 ст. 4 Закону Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 03.08.2011 № 845, визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно абз. 2 п. 2 вказаного Порядку боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Закон України «Про телебачення і радіомовлення» відповідно до Конституції України та Закону України "Про інформацію" регулює відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, визначає правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямовані на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 вказаного Закону Національна телекомпанія України (НТКУ) і Національна радіокомпанія України (НРКУ) є державними підприємствами.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви від 21 січня 2015 року № 8-03-19/68 позивачем не було додано будь-яких підтверджуючих документів, що позивач реалізує державну політику виключно у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, натомість останні були додані до позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність відмови відповідача у передачі виконавчого провадження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, оскільки додані до позовної заяви документи не були предметом розгляду відповідача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відмова Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві не позбавляє позивача права повторно звернутися з аналогічною заявою та необхідними документами.

Також, колегія суддів зазначає, що зобов'язання відповідача передати усі необхідні матеріали зведеного виконавчого провадження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві має право прийняти одне з юридично допустимих рішень за наслідками розгляду заяви позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Національної телекомпанії України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 05 жовтня 2015 року.

Головуючий: Н.В. Безименна

Судді: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

.

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.