Справа № 569/17779/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/15569/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Горбатюк С.А.,

Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Рівненської міської ради, управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа - управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Рівненської міської ради, управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення Рівненської міської ради Рівненської області №2961 від 2 квітня 2013 року в частині надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 209 кв.м. в АДРЕСА_1 в оренду на п'ять років для городництва та відмови в наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 209 кв.м. в АДРЕСА_1 безоплатно у власність для індивідуального садівництва; зобов'язати Рівненську міську раду розглянути на пленарному засіданні чергової сесії питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 209 кв.м. в АДРЕСА_1 безоплатно у власність для індивідуального садівництва в строки, порядку та у спосіб, передбачений ст.118 ЗК України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Рівненська міська рада всупереч вимогам закону порушила право позивача набути в установленному законом порядку право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва в межах норм безоплатної приватизації шляхом прийняття відповідного рішення органами місцевого самоврядування.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 1 листопада 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року скасоване рішення суду першої інстанції позовні вимоги задоволені частково. Зобов'язано Рівненську міську раду розглянути на пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 209 кв.м по АДРЕСА_1 безоплатно у власність для індивідуального садівництва та прийняти по заяві рішення відповідно до вимог чинного законодавства. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 у встановленому порядку звернувся до Рівненської міської ради з письмовою заявою про надання дозволів на виготовлення технічної документації для отримання у власність у межах норм безоплатної приватизації земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 209 м кв. по АДРЕСА_1.

Рішенням Рівненської міської ради від 2 квітня 2013 року (26 сесія, 6 скликання) "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок на АДРЕСА_1" наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 279 кв.м. по АДРЕСА_1 ОСОБА_4, в тому числі: 1) земельної ділянки площею 42 м кв. на строк 9 років для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд на підставі договору купівлі-продажу від 9 червня 1979 року; земельної ділянки площею 41 м кв. за рахунок земель, які рішенням Рівненської міськради №277 від 03.03.1998 року передані в постійне користування ОСОБА_4 для будівництва житлового будинку та господарських споруд; земельної ділянки площею 1 м кв. - за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Рівненської міськради; земельної ділянки площею 209 м кв. - в оренду на 5 років для городництва, відвівши цю ділянку за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови міськради; земельної ділянки площею 28 м кв. - в оренду на 5 років для городництва, за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Рівненської міськради.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення узгоджується з нормами чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги в частині суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем при прийняті спірного рішення недотримані положення ст. 118 ЗК України в частині розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва та прийняття по заяві рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У відповідності до ст.ст. 26, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно компетенцією селищних та міських рад є врегулювання земельних правовідносин, зокрема, до яких відноситься надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Згідно ст. 35 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) гарантоване право на безоплатне отримання у власність або в оренду земельні ділянки для введення індивідуального або колективного садівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України рада за результатами розгляду такого клопотання приймає рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у наданні такого дозволу. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до положень ЗК України та Закону України "Про землеустрій", рішення відповідних рад щодо надання земельних ділянок приймаються на підставі розроблених проектів відведення земельних ділянок. Необхідність розробки та затвердження таких проектів обумовлена положенням ст. 50 Закону України "Про землеустрій".

Документація із землеустрою визначається як затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Згідно ст. 30 Закону України "Про землеустрій", землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі, зокрема, надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Із положень ст. 25 зазначеного закону вбачається, що одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно ч.9 ст.118 ЗК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк із дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У відповідності до ч.ч.10, 11 ст.118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Виходячи із вищенаведеного колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду відносно того, що викладеними положеннями законодавства передбачено, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст.118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням про надання її у власність. Отже, Рівненська міська рада повинна була розглянути по суті заяву позивача про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва за результатом розгляду якої прийняти мотивоване рішення щодо надання або відмову у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради відхилити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: