Справа № 629/4474/13-а (2а/629/132/13)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/17343/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.
Горбатюка С.А.,
Леонтович К.Г.,
провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року у справі № 629/4474/13-а (2а/629/132/13) за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

В березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання дії відповідача неправомірними та зобов'язання призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року, в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту проведення на Лозівській станції обслуговування автомобілів №9 атестації робочого місця маляра по фарбуванню автомобілів, за результатом якого було би підтверджене виконання позивачем у відповідний період робіт із застосуванням речовин не нижче 3 класу небезпеки, а в трудовій книжці відсутні записи щодо виконання робіт із застосуванням речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 працював в станції технічного обслуговування ВАЗ м. Лозова з 23.11.1982 року по 21.06.1989 року за професією маляр, що підтверджується архівною довідкою від 14.05.201 року №01-49/381 (а.с.31), в Лозівській станції обслуговування автомобілів №9 з 27.06.1989 р. по 01.06.1996 р. за професією маляр, про що зазначено в архівній довідці від 14.05.2013 року 01-49/383./а.с.33/.

01.07.2013 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Оскільки підприємства, установи, організації ліквідовані без визначення правонаступника питання щодо підтвердження періодів роботи, що дає позивачу право на призначення пенсії на пільгових умовах здійснювалося комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, яка вказала, що заявник не надав на розгляд комісії документів підтверджуючих заянятість позивача на роботі із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, роботу з емальованими красками, нітрокрасками, нітролаками і освинцьованими красками та документи про проведення атестації робочих місць, за архівними довідками від 14.05.2013 р. № 01-49/382, №01-49/384-№ 01-49/385, відомостями по нарахуванню заробітної плати заробітна плата позивачу не нараховувалася в липні 1984 р., з липня 1989 р., в вересні 1995 р.

При таких обставинах комісія прийняла рішення про відмову в підтвердженні стажу роботиОСОБА_4, оскільки з наданих документів не вбачається зайнятість позивача на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, робота з емальованими красками, нітрокрасками, нітролаками і освинцьованими красками, відсутні документи про проведення атестації робочих місць. Комісією також було роз'яснено право оскарження рішення комісії в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Рішення комісії від 14.08.2013 року №363/15-13 ОСОБА_4 не оскаржує, на час розгляду справи рішення є чинним.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637, встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_4 з 23.11.1982 року по 21.06.1989 року працював малярем на станції технічного обслуговування автомобілів «Жигулі», з 27.06.1989 року по 01.06.1996 року - малярем 3-го розряду на Лозівській станції технічного обслуговування, з 01.08.2002 року по 17.10.2003 року - малярем в Лозівській станції обслуговування автомобілів №9.

На період роботи позивача з 02.01.1986 року по 10.03.1994 року діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників із шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, Постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10, а у період роботи ОСОБА_4 з 11.03.1994 року по 01.06.1994 року чинною був Список №2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, до яких була віднесена посада - маляри, зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Таким чином, на період роботи позивача на в Лозівській станції обслуговування автомобілів №9 Списки №2 передбачали наявність спеціальних умов праці на посаді маляра, які визначали право особи на зарахування стажу такої роботи до пільгового, а саме: виконання робіт із застосуванням речовин не нижче 3 класу небезпеки.

В трудову книжку ОСОБА_4 такі відомості внесені не були.

Згідно пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно матеріалів справи, станція технічного обслуговування ВАЗ м. Лозова, Лозівська станція обслуговування автомобілів №9, припинили свою діяльність шляхом ліквідації без визначення правонаступника. До архівного відділу Лозівської міської ради Харківської області на зберігання не передавалися карточки форми Т2. документи щодо атестації робочих місць, посадові інструкції Лозівською станцією обслуговування автомобілів №9 ВАТ «Харків-авто», накази про проведення атестації робочих місць станцією технічного обслуговування ВАЗ м. Лозова

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 Порядку №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Таким чином, наявність пільгового трудового стажу може бути підтверджена показаннями свідків у випадку, якщо документи про наявність такого стажу відсутні і їх неможливо одержати внаслідок ліквідації підприємства чи відсутності архівних даних.

Судами встановлено, що спеціальні умови праці позивача, встановлені Списком №2, які передбачали виконання робіт із застосуванням речовин не нижче 3 класу небезпеки, документальними доказами не підтверджені.

Архівні довідки підприємства, що містять відповідні дані, управлінню Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області надані не були. При розгляді заяви ОСОБА_4 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах також не були представлені свідки, які б безпосередньо підтвердили трудовий стаж позивача.

В період роботи позивача з 21.08.1992 року по 01.06.1994 року робоче місце підлягало атестації.

Згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання має здійснюватись атестація робочих місць.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Така правова позиція щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (справа № 21-519а14).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту проведення на Станції технічного обслуговування ВАЗ м. Лозова і на Лозівській станції обслуговування автомобілів №9 атестації робочого місця маляра по фарбуванню автомобілів, за результатом якого було підтверджене виконання позивачем робіт із застосуванням речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що право позивача на зарахування до пільгового стажу період роботи на станції технічного обслуговування автомобілів «Жигулі» у період з 23.11.1982 року по 21.06.1989 року, на Лозівській станції технічного обслуговування з 27.06.1989 року по 01.06.1996 року, на Лозівській станції обслуговування автомобілів №9 з 01.08.2002 року по 17.10.2003 року є не підтвердженим, тому рішення відповідача про відмову в зарахуванні цього періоду до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а також про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є правомірними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України, у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: