Справа № 2-а-605/2010
Суддя: Зейкан І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кузнецовський міський суд Рівненської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2010 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.

при секретарі судового засідання Нафєєвій Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Кузнецовського міського суду адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про перерахування пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду звернувся ОСОБА_2 із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області (далі - УПФ) з вимогами визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області; зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, як інваліду третьої групи інвалідності, повязаною з Чорнобильською катастрофою, відповідно до положень ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 02.03.1994 року, а також зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити перерахунок та виплату йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 1 інваліду третьої групи, відповідно до положень ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 02.03.1994 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є інвалідом третьої групи інвалідності, повязаної з наслідками аварії на ЧАЕС. Однак, розмір призначеної та виплачуваної пенсії не відповідає розмірам, що встановлені нормою ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Крім того, вказує, що йому не виплачується у повному розмірі щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, як то передбачено ст.50 вищевказаного Закону України.

Позивач вважає, що на підставі положень ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» слід брати за базову величину мінімального розміру пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У перерахунку пенсії позивачу відмовлено, тому й звернувся до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги, дав пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обґрунтовувався позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, просила розглянути справу за її відсутності, подала заперечення на позов. У запереченнях просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_2 повністю у звязку з безпідставністю.

Заперечення обґрунтовує тим, що до 16.07.08р. була чинною постанова КМ України №1 від 03.01.02р., згідно якої було встановлено, що виходячи з розміру 19, 91 грн. провадиться розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону № 796 ХІІ. З 16.07.08р. виплата пенсій згідно ст.54 Закону № 796 ХІІ не врегульована законодавчо, оскільки не нормативно визначено з якого розміру слід обчислювати даний вид пенсії. Відповідач вказує на неможливість застосувати для визначення нижчої межі пенсії, передбаченої ст.54 Закону № 796 ХІІ, той мінімальний розмір пенсії за віком, що визначений ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», так як цей розмір застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Також, посилається на те, що п.4 Постанови КМУ №530 від 28.05.08 встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, тим що належать до категорії 1 інвалідам ІІІ групи 15 відсотків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші докази у справі приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

З пояснень представника позивача та копії посвідчення серії А №101331 (із вкладною 668622С до цього посвідчення) вбачається, що дійсно ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Відповідно до витягу з акту огляду у МСЕК серії РВН №006353 позивач з 20.10.2000 року є інвалідом третьої групи інвалідності. Причиною інвалідності є захворювання повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи. З витягів із актів огляду МСЕК серії РВН № 049044, № 104635 та № 072006 вбачається, що інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС постійно продовжувалась до цього часу. Групу інвалідності встановлено до листопада 2012 року.

З розпорядження № 108437 від 19.07.2002 року, яке міститься в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 № 108437 вбачається, що вперше відповідачем призначена пенсія позивачу з 17.07.2002 року. До цього пенсія призначалась, нараховувалась та виплачувалась управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради, а тому вимоги позивача до УПФ у період до 17.07.2002 року є безпідставними. Крім того, у судовому засіданні порушення права на пенсію позивача до цього часу не встановлено.

З цього ж розпорядження та заперечень відповідача вбачається, що додаткова пенсія ОСОБА_2 з 17.07.2002 року до 01.01. 2008 року, нараховувалась виходячи із розміру 19,91 грн., який встановлений постановою КМУ №1 від 03.01.2002 року.

При цьому, у період з 01.04.2002 року до 30.06.2003 року мінімальний розмір пенсії був визначений постановою КМУ №279 від 13.03.2002 року на рівні 47,30 грн., а з 01.07.2003 року до 31.12.2003 року постановою КМУ №544 від 15.04.2003 року на рівні 50 грн., з 01.01.2004 року до цього часу Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, змінами до якого з 12.01.2005 року мінімальний розмір пенсії встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З цього вбачається, що відповідачем порушені права позивача на відповідну пенсію, оскільки розмір мінімальної пенсії, з якого слід обраховувати пенсію відповідно до ст.50, 54 Закону України №796-ХІІ, визначався постановами КМУ №279, №544 та Законом України №1058-ІV, а в постанові КМУ №1, на яку посилається відповідач відсутнє визначення розміру мінімальної пенсії.

Матеріалами пенсійної справи, а саме розпорядженням 108437 від 12.01.2006 року, заявою ОСОБА_2 від 03.01.2006 року про перехід на вид пенсії по інвалідності по ЧАЕС, підтверджено, що позивач з 01.01.2006 року до цього часу отримує пенсію відповідно до Закону України № 796-ХІІ.

Відповідно до ст.54 ч.1 Закону України № 796 ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Частиною 4 цієї ж статті Закону визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України № 796 ХІІ, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. передбачена інша редакція частини 4 статті 54 Закону № 796 ХІІ - частину 3 і 4 ст.54 замінено чотирма частинами іншого змісту. У цій редакції ст.54 ч.3 (від 28.12.07р.) визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильської катастрофою, не можуть бути нижчими для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою по ІІІ групі інвалідності 110 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Цим самим законом викладена інша редакція ст.50 Закону України № 796 ХІІ, зокрема, Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІII групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для

осіб, які втратили працездатність.

Положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.07р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.08р. №10-рп/2008. Згідно п. 6 резолютивної частини вказаного рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Це значить, що з 22.05.2008 року діють норми ст.ст.50, 54 Закону № 796 ХІІ в редакції, що була чинною в період до внесення змін підпунктом 15 п. 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.07 р. (що визнані неконституційними).

Відповідно до вимог ст.54 Закону № 796 ХІІ порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 16 липня 2008р. №654 встановлено фіксований розмір мінімальної межі пенсії для інших інвалідів щодо яких встановлений причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Однак, вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону.

Суд визнає неспроможними заперечення представника відповідача в частині неможливості застосування розміру мінімальної пенсії за віком, що визначений ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Не визначається такого розміру і нормами спеціального Закону № 796 ХІІ. Тому, на думку суду, є підстави для застосування загальної норми ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем права на підвищення пенсії відповідно до закону. Суд також приймає до уваги, що за змістом ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується в тому числі для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Тобто, з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат. Статтею 46 Конституції України гарантується, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Наведене дає суду підстави при вирішенні даного спору застосувати у розумінні ч.4 ст.54 Закону № 796 ХІІ мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, величиною мінімальної пенсії за віком, від якої має бути фактично обраховано нижчу межу пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою по ІІІ групі інвалідності (6 мінімальних пенсій за віком), є встановлений законом прожитковий мінімум.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, встановлено, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України №796-ХІІ та Закону України №1058-IV, призначається пенсія за її вибором.

Аналогічне регулювання містить ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

01.01.06 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області про переведення його на вид пенсії відповідно до ст.54 Закону України №796-ХІІ.

Таким чином, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу з 01.01.2006 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до 05.11.2010 року пенсії у розмірі не нижчому за 6 мінімальних пенсій за віком та відмови у нарахуванні додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 1 інваліду ІІІ групи у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком є протиправною.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із зазначеного принципу покладення обовязку доказування, відповідач не довів правомірність його дій.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, суд розглядає справи лише щодо порушених субєктом владних повноважень прав, свобод чи інтересів фізичної особи.

Судом встановлено, що відповідачем порушувались права позивача на відповідний розмір пенсії до 05.11.10, тобто до дня винесення рішення. Встановити факт порушення прав, свобод та інтересів фізичної особи в майбутньому у судовому засіданні не можливо.

Посилання відповідача на пропущення строку звернення до адміністративного суду, відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, суд вважає безпідставним. Суд виходив з того, що відповідачем порушуються права позивача з 17.07.2002 року до цього часу. В судовому засіданні встановлено, що позивач довідався про його порушене право лише 29.09.2010 року. До суду звернувся 19.10.2010 року, тобто у межах 6-тимісячного строку звернення, а тому строк звернення до суду не пропустив. Відповідно до ст.46 Закону України №1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 71, 138, 160-163, 167 КАС України, ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області, що виразились ненарахуванні пенсії ОСОБА_2 в розмірах передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 та виплатити її, як інваліду третьої групи інвалідності, повязаною з Чорнобильською катастрофою в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до положень ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.01.2006 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до 05.11.2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 1 інваліду третьої групи, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 17.07.2002 до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до 05.11.2010 року.

В задоволенні інших вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя І.Зейкан