Справа № 2-а-15188/10/2670
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя - доповідач: Парінов А.Б.

У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Петрика І.Й.,

при секретарі судового засідання Тарнаруцькій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Українського спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Українського спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2010 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у відкритті провадження у справі, виходив з того, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 7 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій у тих правовідносинах, в яких виникає спір між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з аналізу наведених положень КАС України колегія суддів зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою службовою чи посадовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних (управлінських) функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини, постраждалої від Чорнобильської катастрофи (посвідчення № 003732), та оскаржує бездіяльність Українського спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення Міністерства Охорони Здоровя щодо невстановлення причинного зв'язку між захворюванням та дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС.

Спірні правовідносини регулюються Положенням про систему експертизи по встановленню причинного звязку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС затвердженим наказом Міністерства охорони здоровя і Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 30 травня 1997 р.166/129 (далі - Положення).

В преамбулі наказу Міністерства охорони здоровя і Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 30 травня 1997 р.166/129 зазначено, що для з'ясування причин та обставин виникнення та особливостей перебігу численних хвороб, що призводять до інвалідності і смерті серед осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в Україні було створено уповноважені медичні експертні комісії (Центральну та регіональні міжвідомчі експертні комісії (далі - міжвідомчі експертні комісії), обласні спеціалізовані лікарсько-консультативні комісії (далі - облспецЛКК), дитячі обласні спеціалізовані лікарсько-консультативні комісії (далі - дитячі облспецЛКК), обласні спеціалізовані медико-соціальні експертні комісії (далі - облспецМСЕК) для встановлення причинного зв'язку таких хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Пунктом 8 Положення встановлено, що експертні комісії проводять роботу на базі лікувально-профілактичних закладів, які надають їм приміщення, медичне та інше обладнання, необхідне для проведення експертизи медичних справ осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та для зберігання документів.

Відповідно до пункту 7 Положення, висновки експертних комісій про причини захворювань постраждалих осіб є підставою для підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності і видів їх діяльності, для надання їм пільг, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, вказані висновки експертних комісій є актами, які породжують правові наслідки у вигляді надання пільг, тобто встановлюють обовязки для установ, що здійснюють на виконання наданих державою повноважень щодо реалізації прав громадян на встановлені пільги на підставі актів експертних комісій.

Наведений висновок підтверджується також пунктом 2 Положення, згідно з яким система експертизи по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС запроваджується спільним рішенням Міністерства охорони здоров'я і Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

В силу п. 3 Положення основною метою системи експертизи є з'ясування причин та обставин виникнення тих чи інших захворювань та ускладнень їх перебігу і наявності можливого впливу іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС на їх розвиток, вивчення причин інвалідизації і зв'язок причин смерті із зазначеними хворобами, офіційне підтвердження такого зв'язку, сприяння проведенню ефективних заходів щодо профілактики інвалідності та своєчасної соціально-трудової реабілітації постраждалих.

Пунктом 4 Положення встановлено, що експертизі по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС підлягають особи, які за чинним законодавством мають статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 26 Положення експертні комісії мають право:

- одержувати від органів і закладів охорони здоров'я, підприємств, установ, організацій (незалежно від форм власності і видів їх діяльності) відомості, необхідні для роботи комісій;

- направляти постраждалих осіб, які подали медичні справи на розгляд експертних комісій, до спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів для уточнення діагнозу і відповідного лікування.

Пунктами 28, 29 Положення встановлено, що Центральна міжвідомча експертна комісія приймає на розгляд:

- медичні справи осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та продовжують працювати на об'єкті "Укриття";

- медичні справи для встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті виключно з дією іонізуючого випромінення; Центральна дитяча спецЛКК приймає на розгляд медичні справи дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, при виникненні конфліктів та у складних для експертизи випадках.

Таким чином, виходячи з викладеного та приймаючи до уваги той факт, що позивач має статус дитини, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС, та звернулася з позовом до Українського спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення про встановлення причинного зв'язку між захворюванням та дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини мають публічно-правовий характер, оскільки відповідач по даній справі згідно з Положенням виконує управлінські функції, а висновки цього органу породжують правові наслідки у вигляді надання пільг, тобто встановлюють обовязки для установ, що здійснюють на виконання наданих державою повноважень щодо реалізації прав громадян на передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», а тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім цього, в процесі розгляду справи судом апеляційної інстанції з пояснень позивача встановлено, що експертна комісія працює на базі Українського спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення, а тому відповідно до ч. 1, 3 ст. 52 КАС України суд першої інстанції повинен вжити заходи щодо заміни неналежної сторони у справі чи залучити другого відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що можливість оскарження рішення Центральної міжвідомчої експертної комісії може у суді передбачено п. 44 Положення.

Згідно з ч.4 ст. 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно з п.3 ч.1 статті 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Стаття 204 КАС України встановлює підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Такими підставами є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні обставин, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню. Справу належить направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 6, 17, 107, 199, 204, , 206, 211,212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б.Парінов

Судді