Справа № 804/5532/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2015 рокусправа № 804/5532/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.

за участю представника позивача Нестриженого А.В., представника відповідача Леонової Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі № 804/5532/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Промстанкоінструмент" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Промстанкоінструмент" (далі по тексту - Товариство або ТОВ НВП "Промстанкоінструмент") звернулось із позовом до суду, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 09.04.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 39 275 грн. (31420 грн. - за основним платежем і 7855 грн. - за штрафними санкціями).

На обґрунтування позову Товариство послалось, зокрема, на те, що факт придбання ТМЦ від ТОВ «Вторметалінвест» з метою їх використання у власній господарській діяльності, рух активів у процесі здійснення таких господарських операцій, сплата грошових сум здійснювалася за наявними договорами у розмірі та у строки, що ними передбачені. Документи, які супроводжують господарські операції оформлені та складені належним чином, що є підставою для віднесення сум ПДВ, сплачених в ціні товару (послуг), до податкового кредиту відповідного періоду. З огляду на наведене, висновки податкового органу про встановлені під час перевірки порушення податкового законодавства з боку позивача є неправомірними, а тому, винесене на цій підставі спірне податкове повідомлення - рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року даний позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішення суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та відмовити в позові. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, не враховано той факт, що наявність оформлених первинних документів та податкових накладних є обов'язковою, але не єдиною умовою для віднесення в податковому обліку відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту, оскільки актами перевірок контрагентів позивача не підтверджено реальність здійснення спірних господарських операцій. В зв'язку з чим, просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити в силі.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги виходить з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що посадовими особами податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ НВП "Промстанкоінструмент" з вимог податкового законодавства в частині сплати податку на додану вартість та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Компвтормет» (стара назва ТОВ «Вторметалінвест») за період березень, травень 2014 року, ТОВ «Форта - Ком» за період травень 2014 року. Результати такої перевірки зафіксовані у акті №294/22-04/30922365 від 30.03.2015 року (далі Акт перевірки), висновками якого встановлено ряд правопорушень податкового законодавства з боку позивача, зокрема: п.198.2, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), в результаті чого позивачем занижено ПДВ по контрагенту ТОВ «Компвтормет» за березень 2014 року на суму 14679,00 грн., за травень на суму 16741,00 грн. Такі висновки відповідач пов'язує із відсутністю реального характеру господарських операцій позивача із цим контрагентом.

На підставі зазначеного Акту перевірки, 09 квітня 2015 року Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 39275 грн. (31420 грн. - за основним платежем і 7855 грн. - за штрафними санкціями) (а.с. 9).

Не погодившись з таким рішенням податкового органу, позивач оскаржив його до суду, правомірність винесення якого і стало предметом розгляду у даній справі.

Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з добросовісності ТОВ НВП "Промстанкоінструмент" як платника податку, оскільки його господарські операції, по яким сформовано податковий кредит у спірний період, мають реальний характер, у зв'язку з чим, донараховуючи позивачу оспорюване грошове зобов'язання відповідач діяв з перевищенням наданих владних повноважень.

Колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, погоджується з такими висновками суду та вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, і достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необгрунтованої податкової вигоди мають грунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат і податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення порушень з боку позивача та донарахування йому спірного грошового зобов'язання, став висновок акту Заходно - Донбаської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компвтормет», в якому зазначено, що на підприємстві відсутні трудові ресурси, основні засоби, торгівельне обладнання, складські та матеріальні ресурси, що в свою чергу унеможливлює фактичне здійснення спірних господарських операцій.

Натомість, встановлені обставини свідчать про те, що у спірний перевіряємий період, ТОВ НВП "Промстанкоінструмент" за договором поставки № 302/14 від 03 лютого 2014 року (а.с. 27-29) придбало у ТОВ «Компвтормет» (стара назва ТОВ «Вторметалінвест») металопродукцію (труби, круг, лист) на загальну суму 188517,87 грн. (в т.ч. ПДВ - 31419,65 грн.). Фактичне виконання умов договору підтверджується податковими накладними (а.с. 52-55) та видатковими накладними (а.с.34-37). Рух ТМЦ від постачальника підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (а.с. 38-41). Транспортування товару здійснювалось ТОВ «ЮК ЦЕНТР ЛЮКС» відповідно до договору про надання транспортних послуг № 32П/14 від 03 лютого 2014 року (а.с.113-115). ТОВ НВП "Промстанкоінструмент" здійснено розрахунок за отриманий товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Компвтормет» відповідно до платіжних доручень ( а.с. 30-33).

Позивачем надано первинні документи, які підтверджують, що придбані ТМЦ оприбутковано Товариством, перероблено і поставлено в подальшому контрагентам, що підтверджується відповідними калькуляціями, видатковими накладними, обороно - сальдовою відомістю. (а.с.71-104).

Отже, факт реальності придбання позивачем товарів за вказаними договорами, підтверджується вищенаведеними первинними документами, які цілком об'єктивно розцінені судом першої інстанції як належне документальне підтвердження реального характеру спірних операцій.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на час здійснення спірних господарських операцій контрагент позивача - ТОВ «Компвтормет» (стара назва ТОВ «Вторметалінвест») був зареєстрований в установленому законом порядку, відповідав ознакам і поняттю юридичної особи та виступав правоздатним учасником господарського обороту.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що якщо контрагент порушує вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення включених у ціну товару сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що в основу висновків Акту перевірки покладено висновки, що містяться в акті про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компвтормет» від 10.07.2014 року № 59/08-25-22-011-08/37088426, складеного ДПІ у заводському районі м.Запоріжжя, за яким не підтверджено господарські операції з покупцями, тобто зроблено висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій в тому числі із ТОВ НВП «Промстанкоінструмент».

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 6.2.1 ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Механізм проведення контролюючими органами зустрічних звірок на момент існування спірних правовідносин визначений Порядком проведення контролюючими органами зустрічних звірок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1232.

Згідно вказаного Порядку, зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Виходячи зі змісту акту про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компвтормет», вказаний документ не відповідає вимогам законодавства щодо проведення зустрічних звірок, а його висновки не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки вони зроблені без проведення будь-якого співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, тобто носять характер припущень податкового органу.

Згідно частини 3 статті 70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків акту перевірки, то суд приходить до висновку, що правочин відповідає положенням норм чинного законодавства України. А отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ «Компвтормет» і правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми понесених витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та на підставі належним чином оформлених податкових накладних.

Також, в матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаним контрагентом, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про дотримання позивачем у справі необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваного донарахування відповідає наявним у справі доказам.

А відтак, оскільки всі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, і цим обставинам дана правильна юридична оцінка, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в мажах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі № 804/5532/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 30 вересня 2015 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко