Справа № 358/1750/13-а (2а/358/2/14)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м. Київ К/800/58787/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Горбатюк С.А.,

Леонтович К.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області Кулікової Ольги Євгенівни на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року у справі №358/1750/13-а за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області Кулікова Ольга Євгенівна, треті особи: Богуславське районне управління юстиції Київської області, Управління державної казначейської служби у Богуславському районі Київської області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись в суд з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області Кулікова Ольга Євгенівна, треті особи: Богуславське районне управління юстиції Київської області, Управління державної казначейської служби у Богуславському районі Київської області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області, в якому просили визнати дії відповідача протиправними та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 4020982 прийняте 16.07.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Богуславського РУЮ Київської області Куліковою О.Є. про відмову представнику ОСОБА_5 в державній реєстрації права власності на земельну ділянку площею 2,8645 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 4020982 від 16.07.2013 року є неправомірним, оскільки подана представником ОСОБА_7, до реєстраційної служби Богуславського РУЮ Київської області заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою державної реєстрації права власності на земельну ділянку із відповідними документами дозволяла встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 22 травня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року скасоване рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області Кулікова О.Є. звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.07.2013 року ОСОБА_5, як представник ОСОБА_7, звернулась до реєстраційної служби Богуславського РУЮ Київської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області Кулікова О.Є. за наслідком розгляду зазначеної вище заяви прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 4020982 від 16.07.2013 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", тобто у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують у зв'язку з тим, що довіреність за реєстровим №39, видана 14.06.2013 року Хохітвянською сільською радою Богуславського району Київської області не відповідає вимогам ч. 2 п. 4 ст. 40 Закону України "Про нотаріат", а подане рішення суду не відповідає вимогам ст. 30, п. 11 ч .1 ст. 346 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що довіреність подана представником ОСОБА_6 за реєстровим №39, видана 14.06.2013 року Хохітвянською сільською радою Богуславського району Київської області не відповідає вимогам ч. 2 п. 4 ст. 40 Закону України "Про нотаріат".

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що подана представником ОСОБА_7, до реєстраційної служби Богуславського РУЮ Київської області заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою державної реєстрації права власності на земельну ділянку із відповідними документами дозволяла встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно п.1 ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV(далі - Закон № 1952-IV) державний реєстратор до прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, здійснює ряд дій, а саме встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах, та інші дії.

Згідно ч.11 ст.16 Закону № 1952-IV під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а в разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи - також документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб.

Відповідно ч.4 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Із встановлених судами у даній справі обставин вбачається, що підставою винесення спірного рішення стало, зокрема те, що заява подана представником, повноваження якого не підтверджені у порядку визначеному законом.

Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Згідно ст. 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

У відповідності до положень ст. 37 Закону України "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних); видають дублікати посвідчених ними документів; засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; засвідчують справжність підпису на документах.

А У відповідності до ст. 40 Закону України "Про нотаріат" уповноваженим особам органів місцевого самоврядування надане повноваження щодо посвідчення довіреностей, прирівняних до нотаріально посвідчених. Зокрема, у п.4 ч.2 зазначеної статті вказано, що до нотаріально посвідчених прирівнюються, зокрема, довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

З аналізу наведених норм права колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що довіреності, у населених пунктах де немає нотаріусів, можуть бути засвідчені не будь-яким органом місцевого самоврядування, а саме тим, повноваження якого поширюється на територію населеного пункту де мешкає особа.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає в с.Вільховець, Богуславського району Київської області, що підтверджується копією паспорта останнього, на території Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області не зареєстрований та ніколи не проживав.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.

Отже, оскільки довіритель позивача постійно проживає в с. Вільховець, Богуславського району Київської області, де відсутній нотаріус, відповідно до положень абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України та ст.ст.40,41 Закону України "Про нотаріат" секретар саме Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області повинен був посвідчити довіреність на право представницьких функцій (без права розпорядження майном) від імені довірителя - ОСОБА_6

З огляду на зазначене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів дійшла думки, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, не вбачається.

Суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону.

Відповідно до ст.226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області Кулікової Ольги Євгенівни задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року скасувати, постанову Богуславського районного суду Київської області від 22 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді