Справа № 2а-0370/1152/12
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р. Справа № 118756/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2012 року у справі за позовом Приватного підприємства «Кейсар» до Ягодинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

23.04.2012 року Приватне підприємство «Кейсар» звернулося в суд з адміністративним позовом до Ягодинської митниці, в якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № 53 і № 54 від 15.03.2012 року, якими позивачу визначено податкові зобов'язання в сумі 64974,03 грн. та 15469,63 грн. відповідно.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що перевірка проведена відповідачем з порушенням Порядку проведення митними органами невиїзних документальних перевірок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 71 від 02.02.2011 року, оскільки повідомлення про проведення перевірки № 3/45-0020 від 03.01.2012 року не стосується ПП «Кейсар», а стосується проведення перевірки ПП «Медіатор СВР» та не вказано розпорядження, на підставі якого така перевірка мала б проводитись. Крім того, документи, надіслані до Ягодинської митниці листом Державної митної служби України від 06.12.2011 року № 20/4-11/08784 та документи, надіслані до Ягодинської митниці листом Південної митниці від 01.02.2012 року № 05/1-1130 не можуть свідчити про неправильність визначення митної вартості товарів, оформлених за ВМД № 205070001/2011/12465 від 07.07.2011 року та про невідповідність заявлених до митного оформлення відомостей щодо транспортних витрат, фактичним затратам, оскільки відповідь з митних органів Держави Ізраїль стосується ввезення на митну територію України товарів на адресу ТОВ «Кейсар», а не ПП «Кейсар». Звернення Ягодинської митниці про направлення запиту митним органам Держави Ізраїль направлене з порушенням процедури, встановленої положеннями Порядку направлення запитів Державної митної служби України до митних служб іноземних держав або їх інформування, затвердженого Наказом ДМСУ від 06.07.2005 року №639, а саме: митному органу повинна направлятись саме відповідь від митної служби іноземної держави, а не її копія. Крім цього, на копіях відповіді та наданих документів відсутні будь-які ознаки їх завірення тим органом Ізраїлю, який їх начебто надіслав ДМСУ, вищевказані документи не перекладені на українську мову, тому, не можна стверджувати про те, що саме в цих неперекладених копіях вказані правдиві відомості щодо вартості та умов поставки товарів. Отже дані документи не можуть слугувати доказами того, що ПП «Кейсар» недостовірно задекларувало вартість товару за ВМД № 205070001/2011/012465 від 07.07.2011 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2012 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Ягодинської митниці № 53 та № 54 від 15.03.2012 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що дії позивача при визначені митної вартості товару імпортованого на митну територію України відповідно до ВМД №205070001/2011/012465 від 07.07.2011 року є правомірними, а тому податкові повідомлення-рішення Ягодинської митниці Державної митної служби України № 53 та № 54 від 15.03.2012 року винесенні з порушенням вимог чинного законодавства.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Ягодинська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання представників осіб, що беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.06.2011 року між ПП «Кейсар» (покупець, Україна) та фірмою «СаеsarStone» (продавець, Ізраїль) укладено Контракт № 1/IL купівлі-продажу продукції - слябів зі штучного каменю згідно специфікації (п.п. 1.1. Контракту), протягом 2011-2015 років на загальну суму 650000,00 євро, на умовах поставки CIF м. Одеса згідно ІНКОТЕРМС 2000(а.с.61-64). В червні-липні 2011 році на виконання умов контракту фірма «СаеsarStone» поставив, ПП «Кейсар», який отримав та оплатив товар згідно наступних, виданих Покупцем рахунків (інвойсів): № 50186 від 21.06.2011 року сляби зі штучного каменю, вагою 21400 кг., вартістю 10774,00 євро; № 50187 від 21.06.2011 року рекламні брошури, відривні блокноти, вагою 17 кг., вартістю 260,00 євро; № 50188 від 21.06.2011 року зразки сляб зі штучного каменю, вагою 410 кг., вартістю 760 євро; № 50189 від 21.06.2011 року зразки сляб зі штучного каменю, вагою 7 кг., вартістю 24,00 євро, всього вагою 21834 кг., вартістю 11818,00 євро(а.с.68-71).

Даний товар надходив морським шляхом з порту м. Хайфа, Ізраїль в порт м. Одеси, Україна, звідки доставлявся для здійснення митного оформлення на Ягодинську митницю.

З наявного в матеріалах справи договору № 01/06-2011 від 01.06.2011 року слідує, що перевезення товару здійснювало ТзОВ «Галеон Форвардінг»(а.с.65-66).

Декларування товару здійснювалось декларантами ПФ «Еліт-Брок» згідно договору-доручення № 314 від 08.06.2011 року на підставі інвойсів №№ 50186, 50187, 50188, 50189 від 21.06.2011 року, коносамент № ZІМUНFА0346713, СМК № 04884, копія Контракту № 1 /IL від 10.06.2011 року(а.с.67-71).

07.07.2011 року митне оформлення вищевказаного товару здійснювалось Ягодинською митницею за ВМД № 205070001/2011/012465. Позивачем було визначено митну вартість товару без врахування транспортних витрат по доставці товару до м. Одеса.

З 16.01.2012 року по 20.02.2012 року Ягодинською митницею була проведена невиїзна документальна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань митної справи СП ТзОВ "Кейсар" в частині перевірки правильності визначення митної вартості товарів "поліровані сляби з штучного каменю" за ВМД № 011/12465 від 07.07.2011 року.

За наслідками проведеної перевірки Ягодинською митницею складено акт № н/0006/12/205000009/37490584 від 20.02.2012 року(а.с.23-30).

Перевіркою встановлено, що наявні факти недостовірного декларування вартісних показників товару підприємством. В ході проведення перевірки прийнято рішення про те, що під час митного оформлення митну вартість товару визначено неправильно. Встановлені факти невідповідності заявлених до митного оформлення відомостей щодо транспортних витрат фактичним затратам підприємства, що є порушенням позивачем вимог законодавства України з питань митної справи в частині заниження бази оподаткування товарів, імпортованих підприємством у вказаний період, шляхом включення до митної вартості транспортних витрат у неповному обсязі, чим порушено вимоги статті 267 Митного кодексу України, наслідком чого стало заниження бази оподаткування.

На підставі вказаного акту перевірки № н/0006/12/205000009/37490584 від 20.02.2012 року Ягодинською митницею прийнято податкове повідомлення-рішення № 53 від 15.03.2012 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 64974,03 грн. (за основним платежем - 51979,22 грн., за штрафними санкціями - 12994,81 грн.) ;та № 54 від 15.03.2012 року яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 15469,63 грн. (за основним платежем - 12375,70 грн., за штрафними санкціями - 3093,93 грн.) (а.с.44-49).

Як слідує із акту перевірки та зазначено вище, при проведені перевірки були використані матеріали, надані податковою службою Ізраїлю, та надіслані на адресу Ягодинської митниці листом ДМСУ від 06.12.2011 року № 20/4-11/08784 . Зазначені документи на думку відповідача свідчать, що при експортному митному оформленні товарів, що є предметом поставки в спірних правовідносинах, постачальником було визначено умови поставки, як FOB HAIFA PORT.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2000 року термін CIF (вартість, страхування та фрахт (... назва порту призначення)) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення.

Термін FOB (франко-борт (... назва порту відвантаження)) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

Відповідно до ст. 267 Митного кодексу України під митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, розуміється вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно ч.2 ст. 267 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати, понесені покупцем; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів тощо.

Частиною 3 наведеної статті встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижченаведені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення. Враховуючи вищевказане, до митної вартості товарів включається договірна вартість таких товарів, зазначена у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України.

З матеріалів справи слідує, що позивачем було визначено митну вартість товарів виходячи з умов поставки CIF м. Одеса, тобто без врахування витрат на транспортування до пункту перетину кордону України.

Матеріалами справи підтверджується, що митними органами Держави Ізраїль з власної ініціативи було надано ряд копій інвойсів від компанії «Caesarstone» складених на англійській мові, де покупцем зазначено «PE «Keysar»» та копія документу складеного на івриті. На останньому документі, наявний відбиток штампу позначений словом «EXHIBIT», символом «В» та словом на івриті.

На підставі зазначених копій документів відповідачем було зроблено висновки, що товар згідно ВМД №205070001/2011/012465 від 07.07.2011 року поставлявся на умовах FOB HAIFA PORT.

Умови обміну інформацією між Україною та Державою Ізраїль у митних питаннях визначені Угодою між Урядом України і Урядом Держави Ізраїль щодо взаємної допомоги у митних питаннях від 25.11.1996 року, яка набрала чинності 06.08.1997 року. Статтею 6 цієї Угоди передбачено, що митний орган однієї Договірної Сторони надає митному органу іншої Договірної Сторони саме завірені копії документів.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що документи, які додані до супровідного листа ДМСУ від 06.12.2011 року № 20/4-11/08784 від "митних органів Держави Ізраїль" є копіями, на яких відсутні ознаки їх завірення тим органом Ізраїлю, який їх надіслав ДМСУ.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що копії таких документів (зокрема, декларацій та інвойсів) не є належними доказами, оскільки в порушення Угоди між Урядом України і Урядом Держави Ізраїль щодо взаємної допомоги у митних питаннях від 25.11.1996 року, яка набрала чинності 06.08.1997 року, належним чином не завірені, в зв'язку з чим правомірно не взяті до уваги судом першої інстанції при вирішенні справи, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при визначенні митної вартості товарів за вищевказаною ВМД інвойси, щодо яких у відповідача виникли сумніви стосовно об'єктивності вартості товару, фактично не були взяті до уваги, адже митна вартість товару в даному випадку визначалась за шостим методом на підставі, зокрема, цінової інформації ЄАІС ДМСУ. При цьому в графі "Для відміток митного органу" у ВМД стоїть штамп митного органу "Митну вартість визнано". Це свідчить, що митний орган погодився з тією митною вартістю товарів, яка визначена на підставі його власної цінової інформації.

При вирішенні даного спору колегія суддів апеляційного суду також враховує, що оплата товару здійснювалась в «євро» саме в тій сумі, яка зазначалась продавцем (фірма "CaesarStone") у інвойсах, поданих позивачем до митного оформлення, в безготівковій формі шляхом перерахунку, що підтверджується платіжними дорученнями.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції щодо недоведеності правомірності прийнятих Ягодинською митницею податкових повідомлень-рішень № 53, 54 від 15.03.2012 року.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2012 року у справі № 2а/0370/1152/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України напротязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін