Справа № 2а-6869/09/2270/13
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 72199/09

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 3 вересня 2009 року у справі з позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації замість невикористаного речового майна військовослужбовцем,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 07.04.2009 року звернулася в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути на її користь грошові кошти в розмірі 3 478,35 гривень в якості компенсації за невикористане речове майно та державне мито у сумі 34,78 гривень.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 3 вересня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 3 478,35 гривень грошової компенсації замість недоотриманого речового майна та державне мито у сумі 34,78 гривень. В решті позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 3 вересня 2009 року скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», не взято до уваги положення Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», яким дію ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходила службу в військовій частині НОМЕР_1 з 16.09.1998 року та була звільнена в запас згідно наказу №203 від 06.10.2008 року. Під час служби ОСОБА_1 перебувала на речовому забезпеченні військової частини, про що вказано в довідці командира військової частини від 31.03.2009 року.
Відповідно до довідки №26 від 30.03.2009 року, виданої начальником речової служби в/ч А-4009 позивач має право на одержання грошової компенсації замість речового майна в сумі 3 672,92 гривень.
Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Дію частини 2 статті 9 вказаного Закону призупинено Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів». Закон набув чинності з 11 березня 2000 року.
З січня 2001 року набула чинності стаття 16 Закону України «Про Збройні Сили України» (в редакції до 01 січня 2007 року), якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.
Закон не передбачав отримання грошової компенсації замість речового та продовольчого забезпечення.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, відповідно до пункту 27 якого військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно.
Постанова набула чинності в день її прийняття.
Тобто грошова компенсація замість речового майна була передбачена законодавством України в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року та з 28 жовтня 2004 року.
Таким чином, на день підписання наказу про звільнення з військової служби в жовтні 2008 року позивачка мала право на отримання грошової компенсації замість неотриманого речового майна в порядку, встановленому Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року та з 28 жовтня 2004 року.
Виходячи з вищевказаної норми та довідки-розрахунку відповідача №26 від 30.03.2009 року сума грошової компенсації за неотримане речове майно позивачки складає 3 672,92 гривень. Куртка утеп.пол.кам. отримана в лютому 2002 року ціною 116,00 гривень та Костюм пол.літній.кам отриманий в вересні 2004 року ціною 78,00 гривень позивачем були виключені з позовних вимог.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 3 вересня 2009 року у справі №2а-6869/09 без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

М.П. Кушнерик