Справа № 2а-0770/3950/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2015 р. м.Київ К/800/62650/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Калашнікова О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі за позовом Кушницької сільської ради до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправною і скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року Кушницька сільська рада звернулася з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати п.п.2, 4, 5 листа-вимоги від 20 жовтня 2011 року №07-11/669 «Про усунення недоліків та порушень».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність, необґрунтованість та безпідставність листа-вимоги в оскаржуваних частинах.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року задоволено апеляційну скаргу Кушницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області; скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року; прийнято нову; позов Кушницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області задоволено; визнано протиправними та скасовані п.п.2, 4, 5 вимоги контрольно-ревізійного відділу в Іршавському районі контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області від 20 жовтня 2011 року № 07-11/669.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Державна фінансова інспекція в Закарпатській області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року, залишивши в силі постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог буде відмовлено у повному обсязі.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 03 серпня 2011 року по 07 жовтня 2011 року Контрольно-ревізійним відділом в Іршавському районі проведено ревізію стану дотримання бюджетного законодавства щодо складання і виконання бюджету та фінансово-господарської діяльності Кушницької сільської ради за період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2011 року. За результатами ревізії 07 жовтня 2011 року складено акт №07-18/36, на підставі якого відповідачем листом від 20 жовтня 2011 року за вих.№07-11/669 надіслано позивачу вимогу «Про усунення недоліків та порушень», згідно якої від позивача вимагається вжити заходи щодо усунення допущених порушень та проінформувати про вжиті заходи до 21 листопада 2012 року.

Кушницькою сільською радою оскаржуються пункти 2, 4 та 5 вимоги, відповідно до яких:

- п.2 вимоги - в ході ревізії встановлено, що в порушення п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (із змінами та доповненнями), за період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2011 року голові Кушницької сільської ради ОСОБА_2, згідно 9-х розпоряджень голови сільської ради ОСОБА_2 без рішень сесій Кушницької сільської ради зайво нараховано і виплачено премії та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб на загальну суму 26735,82 грн., в тому числі утримання до фонду - 5833,46 грн., до рук - 20902,36 грн.; у зв'язку з чим зобов'язано провести претензійно-правову роботу щодо повернення зайво виплачених сум коштів. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти в сумі - 20902,36 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України;

- п.4 вимоги - в ході ревізії встановлено факти використання телефонних розмов в приватних цілях на загальну суму - 3713,24 грн., у зв'язку з чим зобов'язано провести претензійно-правову роботу з контрагентом щодо відшкодування коштів. В інших випадках стягнути з осіб, винних у безпідставному покритті за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх фізичних осіб на суму 3713,24 грн., шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України;

- п.5 вимоги - в ході ревізії встановлено, що всупереч п.4 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Норм коштів на представницькі цілі, рекламу та виплату компенсації за використання особистих легкових автомобілів для службових поїздок та порядок їх витрачання» від 12 листопада 1993 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 грудня 1993 року №182, встановлено виплату коштів на компенсацію за використання особистого легкового автомобіля сільському голові ОСОБА_2 та колишньому головному бухгалтеру Кушницької сільської ради ОСОБА_3 за період 2008 року та січень 2009 року на загальну суму 5850 грн., у зв'язку з чим зобов'язано стягнути кошти в сумі 5850 грн. зайво виплачених виплат, з осіб, які їх отримали безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст.ст.127, 136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив грошові виплати (ст.133 КЗпП України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Як передбачено ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно п.п.4 п.4 Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У п.6 Положення Держфінінспекція України встановлено, що для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п.7, 10, 13 ст.10 Закону України №2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право: пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, підстави та правильність їх обчислення перевіряє суд при розгляді справи за позовом про їх стягнення, а не в порядку визнання такої вимоги протиправною та її скасування.

Вищевказані висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-461а14, від 25 листопада 2014 року у справі №21-442а14, від 20 січня 2015 року у справах №№ 21-601а14, 21-603а14, від 27 січня 2015 року у справі №21-436а14.

За вказаними обставинами колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваних пунктів вимоги. Висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позову щодо визнання протиправними та скасування п.п.2, 4, 5 листа-вимоги від 20 жовтня 2011 року №07-11/669 «Про усунення недоліків та порушень» є помилковими.

У відповідності із ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року скасувати, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді