Справа № 2а-12006/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Київ К/9991/25337/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Ланченко Л.В., Рибченка А.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.10.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2012

у справі № 2а-12006/11/2670 Окружного адміністративного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Національні інформаційні системи»

до Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Національні інформаційні системи» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі м. Києва від 05.04.2011: № в частині збільшення суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток у розмірі 249438,00 грн. та № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 28563,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.10.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2012, позов задоволено.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ДПІ в касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу позивач просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку судами першої та апеляційної інстанцій, обговоривши доводи, наведені у скарзі, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що оспорювані позивачем суми грошового зобов'язання та фінансових санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 05.04.2011 № , № визначені контролюючим органом на підставі акта від 18.03.2011 про результати планової виїзної перевірки ТОВ "Національні інформаційні системи» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 31.12.2010. У ході вказаної перевірки посадовими особами ДПІ зроблено висновок про порушення позивачем, в тому числі підпункту 5.3.2 пункту 5.3 ст. 5, підпункту 8.1.2 пункту 8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР) та пунктів 2.8, 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення № 637).

З позиції контролюючого органу порушення позивачем положень Закону № 334/94-ВР полягало у завищенні валових витрат на загальну суму 798200,00 грн. внаслідок того, що до складу валових витрат включені витрати на придбання послуг у ПП «Технологія і Ко» з виконання монтажно-постановочних робіт для студії в сумі 428200,00 грн. та з розробки дизайн-проекту студії в сумі 370000,00 грн., які, згідно з висновком податкового органу, позивач мав віднести до первісної вартості придбаних основних засобів «декорації студії» як витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою, і відповідно в податковому обліку на ці витрати нараховувати амортизацію, а не відносити їх до валових витрат.

Порушення Положення № 637 полягало у перевищенні ліміту каси на суму 14281,50 грн. через відсутність у платіжній відомості від 29.12.2008 № ВЗП-000606 підпису громадянки ОСОБА_4 - безпосереднього одержувача готівкових коштів за довіреністю, належних до виплаті громадянці ОСОБА_5

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, правильно виходили з того, що вартість придбаних послуг по розробці дизайн-проекту студії та проведенню монтажно-постановочних робіт на підставі договору від 01.10.2009 № 01/10/09 із ПП «Технологія і Ко» для декоративного оформлення студії правомірно віднесено позивачем до складу валових витрат, оскільки строк експлуатації декоративного оформлення студії, створеного за результатом виконання вказаного договору, згідно з внутрішнім наказом товариства від 30.09.20009 № 49/2 про заміну декоративного оформлення студійної площадки програми «Новини» становить 11 місяців з моменту підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 цієї статті до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 8.1.2 пункту 8.1 ст. 8 Закону № 334/94-ВР встановлено, що амортизації підлягають витрати на: придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення; самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів.

Під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000,00 грн. і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом (підпункт 8.2.1 цієї статті).

За визначенням, наведеним у пункті 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Мінфіну України від 27.04.2000 № 92, під основними засобами розуміються матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Відтак, позивач вартість придбаних послуг у розмірі 798200,00 грн. правомірно відніс до валових витрат.

Обґрунтованого висновку дійшли суди попередніх інстанцій про безпідставне застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення касовою дисципліни.

Як встановлено судом, висновок податкового органу про перевищення позивачем ліміту каси вмотивований тим, що фактично кошти, належні до видачі громадянці ОСОБА_5 та за виданою нею довіреністю, отримані ОСОБА_4, проте у графі платіжної відомості відсутній напис «За довіреністю» і стоїть підпис ОСОБА_5, яка ці кошти не одержувала.

У ході розгляду справи судом були отримані свідчення громадянки ОСОБА_5, яка спростувала твердження податкового органу, що підпис у платіжній відомості їй не належить. При цьому доводи податкового органу про наявність довіреності, виданої ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 для отримання коштів у касі товариства, як на підставу висновку про отримання вказаних коштів саме: ОСОБА_4, обґрунтовано відхилені судом з посиланням на ст. 244 Цивільного кодексу України, зміст якої не обмежує довірителя на особисте вчинення дій, передбачених довіреністю. В свою чергу, з огляду на вимоги частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не надано доказів, що підпис у платіжній відомості вчинено не ОСОБА_5

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність цих висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.10.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписЛ.В. Ланченко
підписА.О. Рибченко