Справа № 810/2593/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2593/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційна скарга Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Ф» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Ф», звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби визнання протиправними та скасування рішень про коригування заявленої митної вартості №100260002/2014/000128/2 від 18 грудня 2014 року, №100260002/2014/000129/2 від 18 грудня 2014 року, №100260002/2014/000124/2 від 18 грудня 2014 року, №100260002/2014/000136/1 від 24 грудня 2014 року, №100260002/2014/000140/1 від 24 грудня 2014 року, №100260002/2014/000137/1 від 24 грудня 2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у спірному випадку митним органом не доведено наявності підстав для витребування додаткових документів, як і не подано доказів наявності обставин, які унеможливлювали визначення митної вартості товарів у випадку, який розглядається, за ціною договору. Київська міська митниця також не надала доказів існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Суд зазначив, що обґрунтування митниці базуються на формальних підставах відмови у визнанні митної вартості товару за основним методом. Відповідач не довів належними та достатніми доказами наявність підстав для витребування додаткових документів. Київська міська митниця також не надала доказів існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, як і доказів неможливості визначення митної вартості на підставі поданих товариством документів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що таке рішення не відповідає положенням частини 2 статті 55 Митного кодексу України та вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 18 листопада 2014 року між ТОВ «Фоззі-Ф» та Arbeloa S.A. (Еквадор) укладено контракт №698, згідно якого продавець продає, а покупець купує свіжі зелені банани, сорту Кавендіш, в асортименті, кількості та за цінами, у відповідності до інвойсів, які є невід'ємною частиною контракту.

Ціни на товар встановлюються у інвойсах на кожну партію товару. Ціна включає в себе вартість продукції, тари, термоусадочної упаковки, маркування, завантаження, витрат по митному оформленню вантажу в країні продавця. Валютою контракту є долар США. Загальна вартість контракту складає 10000000,00 доларів США (пункт 2 контракту).

Умови поставки - FOB порт Еквадору або FCA Гамбург, Німеччина, або FCA Роттердам, Нідерланди, згідно Incoterms 2010 (пункт 3.1 контракту).

Продавець зобов'язаний надати покупцю наступні документи: інвойс, пакувальний лист, сертифікат походження, фітосанітарний сертифікат, коносамент або CMR (пункт 7.1 контракту).

Оплата 100 % інвойсу здійснюється протягом 4 банківських днів після виходу судна із порту завантаження при умові своєчасного отримання покупцем від продавця повного пакету документів, зазначених у пункті 7.1 контракту.

На підставі такого контракту товариством «Фоззі-Ф» імпортовано банани свіжі, зелені, сорт Кавендіш, торговельна марка - Yellow Pacific, виробник Arbeloa S.A., країна виробництва Еквадор.

З метою митного оформлення товару, отриманого на виконання умов названого контракту, позивачем до митниці подані митні декларації від 18 грудня 2014 року №100260002/2014/158525, від 18 грудня 2014 року №100260002/2014/15852, від 18 грудня 2014 року №100260002/2014/158523, від 24 грудня 2014 року №100260002/2014/162848, від 24 грудня 2014 року №100260002/2014/162860, від 24 грудня 2014 року №100260002/2014/162857.

Із митною декларацією №100260002/2014/158525 від 18 грудня 2014 року позивач також подав такі документи (перераховані у графі 44 митної декларації та у картці відмови в прийнятті митної декларації від 18 грудня 2014 року №100260002/2014/00150): картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2014/0000984 від 3 грудня 2014 року; міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 11 грудня 2014 року; книжку МДП (Carnet TIR) YX.75933177 від 13 грудня 2014 року; платіжне доручення №003 від 27 листопада 2014 року; довідку про транспортні витрати №698-1 від 15 грудня 2014 року; рахунок-фактуру (інвойс) №001-001-000004516А від 18 листопада 2014 року; пакувальний лист від 18 листопада 2014 року; страховий поліс №1 від 11 грудня 2014 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №698 від 18 листопада 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; резервну позицію №915 від 26 липня 2001 року; декларацію про походження товару №3105 від 18 листопада 2014 року; акт фізичного огляду від 16 грудня 2014 року; лист від 11 грудня 2014 року; заяву на транспортування №698-1 від 2 грудня 2014 року.

Разом із митною декларацією №100260002/2014/158526 від 18 грудня 2014 року позивач, на підтвердження митної вартості товару, надав наступні документи (перелічені у графі 44 митної декларації та у картці відмови в прийнятті митної декларації від 18 грудня 2014 року №100260002/2014/00151): картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2014/0000984 від 3 грудня 2014 року; міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 11 грудня 2014 року; книжку МДП (Carnet TIR) XZ.75933416 від 13 грудня 2014 року; платіжне доручення №003 від 27 листопада 2014 року; довідку про транспортні витрати №698-2 від 15 грудня 2014 року; рахунок-фактуру (інвойс) №001-001-000004516В від 18 листопада 2014 року; пакувальний лист від 18 листопада 2014 року; страховий поліс №2 від 11 грудня 2014 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №698 від 18 листопада 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; резервну позицію №915 від 26 липня 2001 року; декларацію про походження товару №3105 від 18 листопада 2014 року; акт фізичного огляду від 16 грудня 2014 року; лист від 11 грудня 2014 року; заяву на транспортування №698-2 від 2 грудня 2014 року.

Із митною декларацією №100260002/2014/158523 від 18 грудня 2014 року товариством подано документи (перелічені у графі 44 митної декларації та у картці відмови в прийнятті митної декларації від 24 грудня 2014 року №100260002/2014/00146), необхідні для розмитнення товару, а саме: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2014/0000984 від 3 грудня 2014 року; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 11 грудня 2014 року; книжка МДП (Carnet TIR) XX.75929994 від 13 грудня 2014 року; довідка про транспортні витрати №698-1 від 15 грудня 2014 року; рахунок-фактура (інвойс) №001-001-000004516С від 18 листопада 2014 року; пакувальний лист №47/2014 від 17 жовтня 2014 року; страховий поліс №3 від 11 грудня 2014 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №698 від 18 листопада 2014 року; договір (контракт) про перевезення №Ф-01 від 17 листопада 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 11 грудня 2014 року; резервна позиція №915 від 26 липня 2001 року; декларація про походження товару №001-001-000004516С від 18 листопада 2014 року; акт фізичного огляду від 16 грудня 2014 року.

Разом із митною декларацією №100260002/2014/162848 від 24 грудня 2014 року, на підтвердження митної вартості товару, подані наступні документи (перераховані у графі 44 митної декларації та у картці відмови в прийнятті митної декларації від 24 грудня 2014 року №100260002/2014/00158): картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2014/0000984 від 3 грудня 2014 року; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 19 грудня 2014 року; платіжне доручення №008 від 5 грудня 2014 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №698-4 від 19 грудня 2014 року; рахунок-фактура (інвойс) №001-001-000004522А від 29 листопада 2014 року; пакувальний лист від 29 листопада 2014 року; страховий поліс №6 від 19 грудня 2014 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №698 від 18 листопада 2014 року; договір (контракт) про перевезення №F-02 від 3 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 19 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 19 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 19 грудня 2014 року; резервна позиція №915 від 26 липня 2001 року; сертифікат про походження товару загальної форми №Р від 3 грудня 2014 року; лист від 19 грудня 2014 року; заява на транспортування №698-4 від 12 грудня 2014 року; договір страхування №101017961 від 17 листопада 2014 року; виписка по особовому рахунку від 5 грудня 2014 року; лист перевізника від 19 грудня 2014 року.

Із митною декларацією №100260002/2014/162860 від 24 грудня 2014 року, на підтвердження митної вартості товару, подані такі документи (перелічені у графі 44 митної декларації та у картці відмови в прийнятті митної декларації від 24 грудня 2014 року №100260002/2014/00163): картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2014/0000984 від 3 грудня 2014 року; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 18 грудня 2014 року; платіжне доручення №008 від 5 грудня 2014 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №FS/31/12/2014/DG від 19 грудня 2014 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №698-5 від 19 грудня 2014 року; рахунок-фактура (інвойс) №001-001-000004522В від 29 листопада 2014 року; пакувальний лист від 29 листопада 2014 року; страховий поліс №7 від 19 грудня 2014 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №698 від 18 листопада 2014 року; договір (контракт) про перевезення №F-02 від 3 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 18 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 18 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 18 грудня 2014 року; резервна позиція №915 від 26 липня 2001 року; сертифікат про походження товару загальної форми №Р від 3 грудня 2014 року; лист про помилку в CMR від 18 грудня 2014 року; договір страхування №101017961 від 17 листопада 2014 року; заява на транспортування №698-5 від 12 грудня 2014 року; інвойс (до платіжного доручення №008) №001-001-000004522А від 29 листопада 2014 року; інвойс (до платіжного доручення №008) №001-001-000004522С від 29 листопада 2014 року; виписка по особовому рахунку від 5 грудня 2014 року.

Разом із митною декларацією №100260002/2014/162857 від 24 грудня 2014 року, на підтвердження митної вартості товару, подані наступні документи (перераховані у графі 44 митної декларації та у картці відмови в прийнятті митної декларації від 24 грудня 2014 року №100260002/2014/00159): картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2014/0000984 від 3 грудня 2014 року; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 19 грудня 2014 року; платіжне доручення №008 від 5 грудня 2014 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №FS/31/12/2014/DG від 19 грудня 2014 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №698-6 від 19 грудня 2014 року; рахунок-фактура (інвойс) №001-001-000004522С від 29 листопада 2014 року; пакувальний лист від 29 листопада 2014 року; страховий поліс №8 від 19 грудня 2014 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №698 від 18 листопада 2014 року; договір (контракт) про перевезення №F-02 від 3 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 19 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 19 грудня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 19 грудня 2014 року; резервна позиція №915 від 26 липня 2001 року; сертифікат про походження товару загальної форми №Р від 3 грудня 2014 року; акт фізичного огляду від 22 грудня 2014 року; лист про помилку в CMR від 19 грудня 2014 року; договір страхування №101017961 від 17 листопада 2014 року; заява на транспортування №698-6 від 12 грудня 2014 року; лист про заміну тягача від 19 грудня 2014 року; інвойс (до платіжного доручення №008) №001-001-000004522В від 29 листопада 2014 року; інвойс (до платіжного доручення №008) №001-001-000004522А від 29 листопада 2014 року; виписка по особовому рахунку від 5 грудня 2014 року.

Митним органом, після опрацювання документів, повідомлено позивача про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару, згідно із статтею 53 Митного кодексу України.

Листами від 18 грудня 2014 року №2364, №2365, від 24 грудня 2014 року №2497, №2499, №2498 позивачем сповіщено митний орган, що частина запитуваних у товариства документів вже подавалась останнім разом із митною декларацією (довідки про транспортні витрати, страхові поліси, зовнішньоекономічні договори, заяви про транспортування, платіжні доручення тощо).

Крім того, на підтвердження заявленої у декларації №100260002/2014/158525 від 18 грудня 2014 року вартості товару, позивачем подано додаткові документи, а саме: договір на перевезення №Ф-01 від 17 листопада 2014 року; договір страхування №101017961 від 17 листопада 2014 року; комерційна пропозиція від 18 листопада 2014 року; прайс-лист від 18 листопада 2014 року; експертний висновок №Ц-461 від 17 грудня 2014 року; виписка по особовому рахунку від 27 листопада 2014 року.

Разом із листом від 18 грудня 2014 року №2365, на підтвердження заявленої у декларації №100260002/2014/158523 від 18 грудня 2014 року вартості товару, товариством подано додаткові документи: комерційна пропозиція від 18 листопада 2014 року; прайс-лист від 18 листопада 2014 року; експертний висновок №Ц-461 від 17 грудня 2014 року; платіжне доручення №003 від 27 листопада 2014 року; виписка по особовому рахунку від 27 листопада 2014 року.

Із листом від 24 грудня 2014 року №2497 позивачем, на підтвердження заявленої у декларації №100260002/2014/162848 від 24 грудня 2014 року вартості товару, подано додатково комерційну пропозицію від 29 листопада 2014 року і прайс-лист від 29 листопада 2014 року.

Листом від 24 грудня 2014 року №2499, на підтвердження заявленої у декларації №100260002/2014/162860 від 24 грудня 2014 року вартості товару, товариством подано додаткові документи: прайс-лист від 29 листопада 2014 року; комерційну пропозицію від 29 листопада 2014 року; генеральний договір добровільного страхування вантажів №101017961 від 17 листопада 2013 року; виписку по особовому рахунку від 5 грудня 2014 року; платіжне доручення в іноземній валюті №008 від 5 грудня 2014 року; інвойс (до платіжного доручення №008) №001-001-000004522А від 29 листопада 2014 року; інвойс (до платіжного доручення №008) №001-001-000004522В від 29 листопада 2014 року; інвойс (до платіжного доручення №008) №001-001-000004522С від 29 листопада 2014 року.

Листом від 24 грудня 2014 року №2498, на підтвердження заявленої у декларації №100260002/2014/162857 від 24 грудня 2014 року вартості товару, позивачем подано аналогічні документи, що й листом від 24 грудня 2014 року №2499.

Однак, після надання перерахованих вище документів, відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, а саме:

- №100260006/2014/000128/2 від 18 грудня 2014 року, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару (митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Ф» за І методом - 0,69 долара США за кілограм, ціна після коригування 0,85 долара США за кілограм);

- №100260006/2014/000129/2 від 18 грудня 2014 року, у якому застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Ф» за І методом - 0,69 долара США за кілограм, ціна після коригування 0,85 долара США за кілограм);

- №100260006/2014/000124/2 від 18 грудня 2014 року, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару (митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Ф» за І методом - 0,69 долара США за кілограм, ціна після коригування 0,85 долара США за кілограм);

- №100260006/2014/000136/1 від 24 грудня 2014 року, у якому застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Ф» за І методом - 0,68 долара США за кілограм;

- №100260006/2014/000140/1 від 24 грудня 2014 року, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару (митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Ф» за І методом - 0,68 долара США за кілограм, ціна після коригування 0,85 долара США за кілограм);

- №100260006/2014/000137/1 від 24 грудня 2014 року, у якому застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Ф» за І методом - 0,68 долара США за кілограм, ціна після коригування 0,85 долара США за кілограм.

Разом із рішеннями про коригування митної вартості митним органом складено 6 карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: від 18 грудня 2014 року №100260006/2014/00150; від 18 грудня 2014 року №100260006/2014/00151; від 18 грудня 2014 року №100260006/2014/00146; від 24 грудня 2014 року №100260006/2014/00158; від 24 грудня 2014 року №100260006/2014/00163; від 24 грудня 2014 року №100260006/2014/00159, згідно з якими позивачу повідомлено про неможливість прийняття митного оформлення вказаних вище митних декларацій.

Для випуску товарів у вільний обіг «під гарантійне зобов'язання» позивач подав до митниці нові митні декларації, в яких задекларував цей же товар за митною вартістю, що визначена з урахуванням рішень митного органу про коригування митної вартості товарів та сплатив всі митні платежі згідно з митною вартістю таких товарів, визначеною відповідачем.

Вважаючи зазначені рішення про коригування митної вартості протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

В ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України наведено перелік документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 цієї статті обумовлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) додатково визначені документи.

Вказані норми кореспондуються з п. 2 ч. 5 ст. 54 МК України, яким передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 (номери рішень в Єдиному державному реєстрі - 43831987, 43801781), яка підлягає обов'язковому врахуванню на підставі положень ч. 2 ст. 161 та ст. 244-2 КАС України.

Здійснивши аналіз наданих позивачем при розмитненні товару документів убачається, що такі документи не мали викликати у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності обчислення позивачем митної вартості імпортованого товару, оскільки документи мали оцінюватися в сукупності.

Таким чином судом першої інстанції правильно встановлено, що у спірному випадку митним органом не доведено наявності підстав для витребування додаткових документів, як і не подано доказів наявності обставин, які унеможливлювали визначення митної вартості товарів у випадку, який розглядається, за ціною договору.

Враховуючи наведені вище обставини та доводи, суд апеляційної інстанції зауважує, що підстав для витребування у ТОВ "Фозі-Ф" додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, для підтвердження митної вартості імпортованого товару у відповідача не було.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач надав відповідачу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення, а тому є вірним висновок суду першої інстанції, що твердження відповідача що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності є неправомірним та необґрунтованим.

З аналізу частини першої та другої ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс). якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018--IV "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Системний аналіз зазначених норм приводить суд до висновку, що до прийняття рішення про застосування шостого методу, відповідач повинен був провести консультації та інші дії в межах своїх повноважень (зокрема по отриманню документів та відомостей) щодо можливості застосування кожного з 2 по 5 методів, та результатами яких така можливість була б обґрунтовано виключена.

Відтак оцінюючи зауваження Київської міської митниці про ненадання позивачем договору страхування, суд першої інстанції правильно встановив, що по досліджуваним поставкам товариством до митниці подавався страховий поліс на підтвердження укладення договору страхування позивачем із ПрАТ «Граве Україна», який містив інформацію про розмір страхової премії, страхової суми і щодо тарифу.

Також у ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження вказані у запереченнях митниці доводи про ненадання товариством «Фоззі-Ф» банківських платіжних документів, оскільки наявність таких документах відображена і в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, і в прийнятих відповідачем митних деклараціях, і в картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Крім того, судом першої інстанції правильно надано оцінку доводам стосовно експертного висновку Київської обласної торгово-промислової палати, оскільки за правилами статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України. Крім того, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб'єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»), однак таке своє право не реалізувала. До того ж, митний орган міг залучити у порядку статті 327 Митного кодексу України спеціалістів та експертів для спростування сумнівів у представленому товариством висновку, однак також цього не зробив. Суд враховує і те, що експертний висновок не є основним документом для визначення митної вартості.

Щодо зауважень до прайс-листа, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що законодавчих вимог до оформлення такого документа не встановлено. До того ж, прайс-лист не належить до основних документів, необхідних для підтвердження митної вартості. Крім того, у цьому випадку орган доходів і зборів не довів його невідповідності по змісту і суті загальноприйнятій практиці щодо оформлення такого документа.

Щодо тверджень Київської міської митниці про виконання вимоги стосовно подання додаткових документів не у повному обсязі, зокрема, ненадання експортної митної декларації, то слід зазначити, що такий документ подається лише у разі його наявності у імпортера і не належить до основних документів на підставі яких визначається митна вартість ввезеного товару. При цьому позивач не є власником митної декларації країни відправлення, а вимога стосовно подання такого документа не відповідає міжнародним митним стандартам.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що зауваження митниці до поданих до митного оформлення та у подальшому додатково поданих документів у ході судового розгляду спростовані належними доказами та письмовими поясненнями ТОВ «Фоззі-Ф». При цьому, обґрунтування митниці базуються на формальних підставах відмови у визнанні митної вартості товару за основним методом.

Також є слушними зауваження суду першої інстанції стосовно використання для визначення рівня митної вартості відомостей автоматизованої системи аналізу та управління ризиками ДФС. Зокрема, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). У той же час, автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.