Справа № 187/958/15-а (2-а/0187/12/15)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" вересня 2015 р.справа № 187/958/15-а (2-а/0187/12/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чередниченко В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення за 2015 рік громадянину, як особі постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії,-

ВСТАНОВИВ :

17 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просив визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати допомоги на оздоровлення за 2015 рік ОСОБА_1 як особі постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії 3-ої групи інвалідності у розмірах, менших ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язати Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 недоплаченої суми за щорічною разовою грошовою допомогою на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії 3-ої групи інвалідності за 2015 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, де згідно ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19 грудня 1991 року «Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати».

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом ІІІ групи. Положеннями статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином позивач користується пільгами, встановленими ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області здійснило позивачу виплату щорічної допомоги на оздоровлення у 2015 році у розмірі 90 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону № 796-XII в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, яка набрала чинності з 01.01.2015 року, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма є чинною, не конституційною не визнана, а отже виплати щорічної одноразової допомоги на 2015 рік здійснюються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Щорічна допомога на оздоровлення за 2015 рік нарахована та профінансовано у червні 2015 року у розмірі 90 грн., згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №562 від 12.07.2005 року.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Великода проти України" №43331/12 від 03 червня 2014 року підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 N 20-рп/2011. У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 183-2, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: В.Є. Чередниченко