Справа № 813/8297/14
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Справа № 876/4488/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О.,Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Гелецького П.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Кам"янка-Бузької районної державної лабораторії ветеринарної медицини Головного управління ветеринарної медицини у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року за позовом Кам"янка-Бузької районної державної лабораторії ветеринарної медицини Головного управління ветеринарної медицини у Львівській області до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2014 року Кам'янка-Бузька лабораторія ветеринарної медицини Головного управління ветеринарної медицини у Львівській області (далі Кам'янка-Бузька лабораторія ветеринарної медицини, ветлабораторія) звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції у Львівській області (далі ДФІ у Львівській області) № 28-15/715 від 27.08.2014 р. «Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 р. позов було задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу ДФІ у Львівській області № 28-15/715 від 27.08.2014 р.«Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства» в частині встановленого порушення вимог ст. 51 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпПУ) та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) «Про затвердження переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня» у вигляді невідповідності оплати праці фактично відпрацьованому часу в період 2009-2012 років, січня-травня 2014 року та стягнення з осіб, винних у безпідставних виплатах коштів, відповідних сум, а врешті позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції її оскаржила Кам'янка-Бузька лабораторія ветеринарної медицини. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в додатку до Порядку встановлення надбавок за вислугу років спеціалістам державних установ ветеринарної медицини, який має назву: «Перелік посад спеціалістів державних установ ветеринарної медицини, які проводять лабораторно-діагностичні дослідження, ветеринарно-санітарну експертизу на ринках, лікувально-профілактичні роботи, здійснюють ветеринарно-санітарний контроль та нагляд на державному кордоні і транспорті» чітко встановлено перелік спеціалістів, які вправі одержувати надбавку за вислугу років, тому виплати надбавок за вислугу років лаборанту 1 категорії та молодшому персоналу позивача з 01.01.2010 р. по 30.06.2010 р. є правомірними, а вимога ДФІ у Львівській області в частині стягнення з осіб, винних у нарахуваннях надбавки за вислугу на суму 4 410 грн. є незаконною та безпідставною. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що кошти сплачувалися із загального фонду виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом, жодного завищення витрат не було та додаткових коштів не виділялося, тому вимога ДФІ у Львівській області в частині «відшкодування незаконних видатків в сумі 28,3 тим грн.. (в т.ч. шляхом повернення коштів до державного бюджету), в іншому випадку стягнення з винних осіб шкоди у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 КЗпПУ є незаконною та безпідставною. Також судом першої інстанції неповно зясовано питання індексації заробітної плати працівників ветлабораторії, що призвело до прийняття неправильного по суті рішення, оскільки позивач як на етапі перевірки, так і на етапі судового розгляду справи вказував, що базовим для здійснення індексації у грудні 2011 року є жовтень 2008 року, проте в акті перевірки невірно зазначено, що у грудні 2011 року невірно визначено базовий місяць, що таким місяцем є жовтень 2008 року (що було документально підтверджено доданими до матеріалів справи розрахунками заробітної плати окремих працівників). Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, на виконання пункту 2.17 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ у Львівській області на ІІ квартал 2014 року та на підставі направлення на проведення ревізії №128 від 02.06.2014 р., виданого начальником Жовківської міжрайонної ДФІ, головним державним фінансовим інспектором сектору інспектування у Камянка-Бузькому районі начальником Жовківської міжрайонної ДФІ ОСОБА_5 було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Кам'янка-Бузької лабораторії ветеринарної медицини за перід з 01.10.2008 р. по 31.05.2014 р.

На підставі висновків акта ревізії, відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» начальнику Кам"янка-Бузької районної державної лабораторії ветеринарної медицини ОСОБА_1 було направлено на адресу вимогу № 28-15/715 від 27.08.2014 р. «Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства» і встановлено термін подання на нашу адресу інформації про їх виконання до 29.09.2014 р.

Відповідно до вказаної вимоги ревізією встановлено недоотримання доходів ветлабораторії від надання платних послуг на суму 5,08 тис. грн. та проведення витрат з порушенням законодавства на суму 60,76 тис. грн. Крім цього, виявлено інші фінансові порушення на суму 21,39 тис. грн.., а також недоотримання фінансових ресурсів фізичними особами в сумі 63,61 тим. грн.

Не погодившись із встановленими в ході перевірки порушеннями Кам'янка-Бузька лабораторія ветеринарної медицини звернулася до суду про скасування вимог п.3 Переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямків використання, затверджених постановою КМУ №659 від 17.05.2005 р., п.19, 20, 22 порядку №228, п.3 ст.13 Бюджетного кодексу України №2542-ІІІ від 21.06.2001 р. та п.4 ст.13 Бюджетного кодексу України №2456 IV від 08.07.2010 р., що призвело до незаконного покриття за рахунок коштів загального фонду витрат на сплату відповідних нарахувань та єдиного соціального внеску, які повинні проводитись за рахунок спеціального фонду, на загальну суму 28,3 тис. грн. та вимог п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджено постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 р., працівниками ветлабораторії недоотримання належної індексації на суму 63,61 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надбавка за вислугу років може бути встановлена лише спеціалісту і лише при проведенні ними лабораторно-діагностичних досліджень, ветеринарно-санітарної експертизи на ринках, лікувально-профілактичних робіт, здійсненні ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні і транспорті. Водночас, як було встановлено під час проведення ревізії, відповідна надбавка за вислугу років була встановлена та виплачена лаборантам та ветеринарному санітару ветлабораторії, тобто особам, які не підпадають під дію ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину», а отже і під дію п. 2 Порядку встановлення надбавок за вислугу років спеціалістам державних установ ветеринарної медицини. Також видатки загального фонду кошторису можна покривати надходженнями до спеціального фонду кошторису, а не навпаки, що прямо передбачено п. п. 8, 9 ст. 51 Бюджетного кодексу України. Чого, Кам'янка-Бузькою лабораторією ветеринарної медицини дотримано не було, що в свою чергу, мало наслідком завищення витрат загального фонду на сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування на заробітну плату працюючих інвалідів, які нараховувались на заробітну плату, нараховану працівникам ветлабораторії за спеціальним фондом. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно акта ревізії та долучених до матеріалів справи документів, з жовтня 2008 року заробітна плата неодноразово збільшувалась. Проте сума збільшення заробітної плати у всіх випадках була меншої індексації, а відтак, продовжувалась нараховуватись індексація. Останнє підвищення заробітної плати у ветлабораторії перед груднем 2011 року відбулось у жовтні 2011 року. Звідси, при збільшенні заробітної плати у грудні 2011 року, підвищення заробітної плати належалось визначати як різницю між підвищеною заробітною платою за грудень 2011 року та жовтень 2011 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними з огляду на наступне.

Щодо правомірності виплаченої молодшому персоналу ветлабораторії надбавки за вислугу років.

Відповідно до вимог пункту 2 «Порядку встановлення надбавок за вислугу років спеціалістам державних установ ветеринарної медицини», затвердженого постановою КМУ № 972 від 25.07.2007 р., надбавка за вислугу років установлюється спеціалістам державних установ ветеринарної медицини за умови проведення ними лабораторно-діагностичних досліджень, ветеринарно-санітарної експертизи на ринках, лікувально-профілактичної роботи, здійснення ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні і транспорті.

Згідно ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину», спеціалісти ветеринарної медицини - лікарі та Фельдшери ветеринарної медицини, які мають відповідний диплом та здійснюють з профілактики, оздоровлення, діагностики і лікування тварин, проведення ветеринарно-санітарної експертизи або іншу ветеринарну діяльність. Надбавка за вислугу років може бути встановлена лише спеціалісту і лише при дотриманні вищезазначених вимог.

Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на назву додатка до «Порядку встановлення надбавок за вислугу років спеціалістам державних установ ветеринарної медицини», затвердженого постановою КМУ № 972 від 25.07.2007 р., як на обґрунтуванням визначеного переліку посад для встановлення надбавок, є неправильним та некоректним, оскільки посилання на вказаний додаток є лише у п. 3 Порядку.

Зазначений пункт Порядку визначає лише порядок обрахунку (в днях, місяцях, роках) стажу роботи, що дає право на встановлення надбавок за вислугу років. Як, наслідок, до стажу роботи, що дає право на встановлення надбавок за вислугу років, зараховується періоди роботи на посадах, зазначених в додатку, в тому числі періоди роботи на посадах лаборантів та ветеринарних санітарів.

В період з 01.01.2010 р. по 01.07.2010 р. «Порядок встановлення надбавок за вислугу років спеціалістам державних установ ветеринарної медицини», затверджений постановою КМУ № 972 від 25.07.2007 р., не зазнавав змін в частині кола осіб, яким встановлюється надбавка, а відтак відсутні підстави вважати різними норми постанови КМУ № 972 від 25.07.2007 р. станом на 01.01.2010 р. та 01.07.2010 р.

Таким чином, вимога Жовківської міжрайонної ДФІ №28-15/715від 27.08.2014 в частині стягнення з винних осіб коштів в сумі 4,41 тис. грн., із нарахуваннями є законною та ґрунтується на нормах законодавства.

Щодо незгоди апелянта із висновками суду І інстанції в частині включення у завищених розмірах витрат на сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на заробітну плату працюючих інвалідів колегія суддів зазначає наступне.

В акті ревізії жодним чином не заперечується законність виплати із спеціального фонду заробітної плати працівникам ветлабораторії, які задіяні у наданні платних послуг. Фактично ревізією зафіксовано, що в порушення вимог пунктів 20, 22 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28.02.2002 р. до розрахунків потреби у коштах на сплату нарахувань на заробітну плату (КЕКВ 1120, 2120) витрати на сплату збору на обовязкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на заробітну плату працюючих інвалідів включено у завищених розмірах. Як наслідок, зайво виділені асигнування за КЕКВ 1120 та КЕКВ 2120 за загальним фондом списувались у видатки на сплату збору до Пенсійного фонду (2009-2010 роки) та єдиного соціального внеску (2011-2014 роки) на заробітну плату, нараховану працівникам ветлабораторії за спеціальним фондом.

Таким чином, ревізією встановлено, що замість того, щоб повернути зайво виділені кошти за загальним фондом до Державного бюджету як такі, що не можуть бути в належний спосіб використані, у позивача їх перераховують до Пенсійного фонду як єдиний соціальний внесок на заробітну плату, нараховану та виплачену за надані платні послуги.

Пунктом 3 Переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямів використання, затверджених постановою КМУ № 659 від 17.05.2002 р. передбачено, що кошти, отримані як плата за послуги, що надаються бюджетними установами, використовуються на покриття витрат, повязаних з організацією та наданням зазначених послуг. Вказана вимога також передбачена п. 4 ст. 13 Бюджетного кодексу України № 2456 від 08.07.2010 р. (вступив в дію з 01.01.2011 р.).

На практиці це означає, що всі видатки, повязані із організацією та наданням платних послуг, повинні бути оплачені за рахунок надходжень до спеціального фонду, які перераховують замовники платних послуг. Видатки по наданню платних послуг включають в себе і заробітну плату і сплату нарахувань до Пенсійного фонду.

Кошти держаних установ ветеринарної медицини, які надходять за надані платні ветеринарні послуги слугують джерелом відшкодування матеріальних витрат, а також створення в цих установах фондів виробничого та соціального розвитку, оплати праці та преміювання.

Крім того, пунктом 19 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, визначено, що розподіл видатків бюджету та надання кредитів з бюджету спеціального фонду проекту кошторису проводиться виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень, запланованих на цю мету в зазначеному фонді.

Таким чином, порушення вимог п. 3 Переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямів використання, затверджених постановою КМУ № 659 від 17.05.2002 р., пунктів 19, 20, 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, п. 3 ст. 13 та п. 4 ст. 13 Бюджетного кодексу України № 2456-УІ від 08.07.2010 р. призвело до незаконного покриття за рахунок коштів загального фонду витрат на сплату відповідних нарахувань та єдиного соціального внеску, які повинні проводитись за рахунок спеціального фонду, на загальну суму 28297,01 гривень.

Нагромадження норм законодавства щодо порядку формування загального та спеціального фондів та видатків із них у позовній заяві жодним чином не підтверджує можливості (законності) планування видатків на не існуючі або завищені потреби, а у нашому випадку на сплату єдиного соціального внеску на заробітну плату працюючих інвалідів, розмір якого суттєво є меншим від соціального внеску на заробітну плату решта категорій працівників ветлабораторії. Завищуючи в ревізованому періоді потребу в коштах на сплату нарахувань на заробітну плату, ветлабораторія незаконно їх отримувала із загального фонду державного бюджету та використовувала на видатки, які в обовязковому порядку повинні були проводитись із спеціального фонду.

Існуючий механізм витрачання коштів спеціального фонду безпосередньо пов'язаний із джерелом доходів. Це означає що причиною надходження коштів до спеціального фонду є надання ветлабораторією платної послуги з ветеринарного дослідження. Виконання послуги передбачає витрати часу працівників ветлабораторії, за яку необхідно провести відповідну оплату праці та відповідні сплати у Пенсійний фонд.

Заробітна плата залученого до надання платної послуги працівника та сплата єдиного соціального внеску на неї є складовими вартості платної послуги. Таким чином, надходження коштів до спеціального фонду від замовника послуги дає можливість, а також і зобовязує, провести виплату заробітної плати за час виконання ветеринарного дослідження та сплатити до Пенсійного фонду єдиний соціальний внесок за рахунок коштів спеціального фонду.

Як вже було зазначено вище, п. З Переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямів використання та п. 4 ст. 13 Бюджетного кодексу України передбачено, що кошти, отримані як плата за послуги, що надаються бюджетними установами, використовуються на покриття витрат, повязаних з організацією та наданням зазначених послуг.

Отже, бюджетні установи в результаті фінансово-господарської діяльності можуть отримувати кошти не тільки з відповідного бюджету, а також із інших джерел. Кошти, які отримує установа понад асигнування, які виділяються їм з відповідних бюджетів складають спеціальний фонд бюджетної установи.

Спеціальний фонд бюджетної установи - це кошти, одержані установою внаслідок іншої, окрім основної, діяльності, які використовуються на видатки, заплановані у кошторисі.

Кошти включають власні надходження бюджетних установ та інші надходження спеціального фонду.

Власні надходження бюджетних установ - це кошти, одержані бюджетними установами від надання платних послуг, виконання робіт, реалізації продукції або здійснення діяльності з виконання доручень, а також отримані як благодійні внески, гранти, дарунки.

Власні надходження бюджетних установ є, зокрема, «Плата за послуги, що надаються бюджетними установами», куди включається плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із їх функціональними повноваженнями тощо.

До коштів, отриманих як плата за послуги відносяться кошти, які надійшли як плата за послуги, надання яких повязане з виконанням основних функцій та завдань бюджетних установ. Дані кошти (доходи) використовуються на покриття витрат, повязаних з організацією та наданням зазначених послуг.

Крім того, пунктами 19, 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002 р. визначено, що видатки на заробітну плату з коштів спеціального фонду обчислюються залежно від обсягу діяльності, що проводяться за рахунок цих коштів.

Відтак, як уже зазначалося, п.4 ст.13 Бюджетного кодексу України визначено, що напрямами використання власних надходжень до спеціального фонду кошторису бюджетною установою є покриття витрат, повязаних з організацією та наданням платних послуг. Аналогічна норма передбачена п.3 Постанови «Про перелік груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямів використання».

При цьому слід зауважити, що видатки загального фонду кошторису можна покривати надходженнями до спеціального фонду кошторису, а не навпаки.

Також, п. 4. ст. 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що витрати спеціального фонду бюджету мають постійне бюджетне призначення, яке дає право провадити їх виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень до спеціального фонду згідно з законодавством, якщо законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Крім того, пунктами 19, 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, визначено, що обовязковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, а також на господарське утримання установ. Піл час визначення видатків у проектах кошторисів установи повинен забезпечуватися суворий режим економії коштів і матеріальних цінностей. Видатки на заробітну плату з коштів спеціального фонду обчислюються залежно від обсягу діяльності, що проводяться за рахунок цих коштів.

Слід звернути увагу, що постановою КМУ № 1167 від 04.11.2009 р. затверджено Порядок формування тарифів на ветеринарні послуги, що надаються державними установами ветеринарної медицини, яким визначено механізм формування тарифів на ветеринарні послуги, що надаються державними установами ветеринарної медицини, які повністю утримуються за рахунок державного бюджету.

Підпунктом 1 пункту 2 вказаного Порядку визначено, що ветеринарні послуги, на які формуються тарифи, включають здійснення ветеринарно-санітарного контролю уповноваженими (офіційними) лікарями ветеринарної медицини на м'ясопереробних, рибодобувних, рибопереробних та молокопереробних підприємствах, а також на підприємствах гуртового зберігання необроблених харчових продуктів тваринного походження (холодокомбінатах, холодильниках, спеціалізованих гуртівнях).

Пунктом 10 Порядку передбачено формулу, за якою визначається собівартість ветеринарних послуг із здійснення протиепізоотичних заходів, до якої (собівартості) включаються в тому числі заробітна плата і нарахування на заробітну плату.

Окрім наведеного, п. 11 Порядку передбачено, що формування тарифів на ветеринарні послуги з оформлення та видачі на платній основі ветеринарних документів здійснюється з урахуванням, в тому числі, заробітної плати та нарахувань на заробітну плату спеціалістів ветеринарної медицини, а також уповноважених (офіційних) лікарів ветеринарної медицини, які утримуються за рахунок коштів, одержаних за надані послуги.

Крім Постанови Кабінету Міністрів № 1167 від 04.11.2009 р., механізм формування тарифів на ветеринарні роботи і послуги також врегульовано наказом Міністерства агропромислового комплексу України № 51 від 19.02.1996 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України №176/1201 10.04.1996 р.

Вказаним Наказом передбачено тотожний механізм формування тарифів на ветеринарні послуги, яким пропонується формування цих тарифів проводити на такій основі: затрат часу на підготовку та виконання ветеринарних робіт і послуг відповідно до типових норм; вартості одиниці часу (лікаря, фельдшера ветеринарної медицини, лаборанта, ветеринарного санітара, інших), виходячи з середньомісячного рівня оплати праці. При індексації заробітної плати вартість збільшується на відповідний індекс; нарахувань на заробітну плату у встановлених розмірах.

Як вбачається із вищевикладеного, у собівартість складової тарифу на ветеринарні послуги закладаються витрати на заробітну плату та нарахування на неї.

Таким чином, надходження коштів до спеціального фонду від замовника послуги дає можливість, а також і зобовязує, провести виплату заробітної плати за час виконання ветеринарного дослідження та сплатити до Пенсійного фонду єдиний соціальний внесок за рахунок коштів спеціального фонду.

Отже, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимога щодо використання коштів загального фонду в розмірі більшому, ніж заплановано та сплати нарахувань на заробітну плату, яка виплачувалась зі спеціального фонду, із загального фонду є правомірною та скасуванню не підлягає.

Щодо незгоди апелянта із висновками суду І інстанції в частині індексації заробітної плати працівників ветлабораторії, зазначаємо наступне.

Ревізією дотримання порядку проведення індексації заробітної плати працівникам ветлабораторії встановлено порушення вимог п. 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р., в частині визначення базового місяця у грудні 2011 року. Як наслідок, ревізією встановлено недоотримання працівниками ветлабораторії за період з грудня 2011 року по травень 2014 року індексації на загальну суму 63,61 тис.грн.

Суть порушення полягає в тому, що у ветлабораторії у грудні 2011 року було змінено базовий місяць, а саме із належного жовтня 2008 року на грудень 2011 року.

Єдиним і очевидним способом для визначення базового місяця є порівняння доходів працівників у різних звітних періодах при збільшення заробітної плати, яке виникає по причині збільшення посадового окладу, встановлення надбавок за інтенсивність праці та вислугу років, збільшення надбавок за вислугу років.

Також єдиним і очевидним способом порівняння є арифметична дія віднімання, у нашому випадку віднімання доходу за грудень 2011 року від доходу за жовтень 2008 року. Результат цієї діє є різниця в доходах, яка порівнюється із сумою індексації, що належалась би працівникові за умови відсутності факту збільшення доходу.

Згідно акта ревізії, з жовтня 2008 року заробітна плата неодноразово збільшувалась. Проте сума збільшення (різниця) заробітної плати у всіх випадках була меншої індексації, а відтак продовжувалась нараховуватись індексація. Останнє підвищення заробітної плати у ветлабораторії перед груднем 2011 року відбулось у жовтні 2011 року, а відтак, при збільшенні заробітної плати у грудні 2011 року, підвищення заробітної плати належалось визначати як різницю між підвищеною заробітною платою за грудень 2011 року та жовтень 2011 року. Визначивши різницю у доходах між груднем 2011 року та жовтнем 2011 року ревізією встановлено, що вона є меншою від суми індексації, яка би належалась працівникові за умови, коли базовий місяць є жовтень 2008 року. Як наслідок, ревізією зроблено висновок, що у ветлабораторії належалось продовжувати нараховувати індексацію із розрахунку базового місяця 2008 року.

Отже, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимога щодо недотримання працівниками ветлабораторії за період з грудня 2011 року по травень 2014 року індексації на загальну суму 63,61 тис.грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо тривалості робочого тижня у Кам'янка-Бузькій лабораторії ветеринарної медицини та встановленого факту його скорочення на 1 год. колегія суддів зазначає, що такі в апеляційному порядку сторонами не оскаржували, у зв'язку з чим апеляційний суд не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржено особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Вказані твердження відповідають роз'ясненням, наведеним в п.п.13.1 та 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 р. «Про судове рішення в адміністративній справі».

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків, викладених у удовому рішенні, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Кам"янка-Бузької районної державної лабораторії ветеринарної медицини Головного управління ветеринарної медицини у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року по справі №813/8297/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 22.09.2015 р.