Справа № 804/16021/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/800/65658/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Чумаченко Т.А.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулася в суд з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району, в якому просила зобов'язати відповідача виконати вимоги від 20.06.2013 року № 04-08-02-13/7812 на загальну суму 24 862,27 грн., шляхом визначеним у вимозі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на момент звернення позивача до суду, відповідачем не відшкодовуються виявлені ревізією порушення, що визначені в вимозі від 20.06.2013 року № 04-08-02-13/7812.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ДФІ в Дніпропетровській області проведено ревізію сільського бюджету, фінансово-господарської діяльності Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району за період з 01.09.2011 року по 30.04.2013 року, за результатами якої складено акт № 08-33/2 від 17.06.2013 року.

Ревізією встановлено випадки використання земельних ділянок на території Новоолександрівського району без договорів оренди землі або актів на право власності на земельну ділянку, а саме: ТОВ "Украгрохім" використовує земельну ділянку у розмірі 0,2495 га для обслуговування оздоровчо-розважального комплексу без правовстановлюючих документів; ТОВ "Ферма" використовує земельну ділянку розміром 2,0 га для розміщення ферми без правовстановлюючих документів.

При цьому, з пояснень, наданих в ході ревізії Інспекції, вбачається, що договір оренди землі Новоолександрівської сільради та ТОВ "Украгрохім" знаходиться в Держземагенстві на реєстрації. Стосовно ТОВ "Ферма", Новоолександрівська сільрада неодноразово надавала дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду, але на даний час договір оренди не укладено.

Інспекцією та землевпорядником сільради зроблений розрахунок недоотриманої орендної плати у зв'язку з використанням земельної ділянки ТОВ "Украгрохім" та ТОВ "Ферма" без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року.

Зокрема, встановлено недоотримання бюджетами орендної плати за землю, чим спричинено їм збитків, на загальну суму 28 705,40 грн., з яких 3 843,13 грн. відшкодовано ТОВ "Украгрохім" в ході ревізії.

20 червня 2013 року на підставі вказаного акту ревізії ДФІ в Дніпропетровській області направило відповідачу вимогу № 04-08-02-13/7812 про усунення виявлених порушень.

У пункті 2 даної вимоги зазначено, що у ході ревізії законного використання земельних ділянок на території Новоолександрівської сільради встановлено використання земельних ділянок без правоустановчих документів (договорів оренди землі, актів на право власності чи актів на право постійного користування) на земельну ділянку, чим порушено статтю 125 Земельного кодексу України та статтю 1 Закону України "Про оренду землі", внаслідок чого, бюджетом недоотримана орендна плата за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року на загальну суму 24862,27 грн. З урахуванням наведеного від Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровської області вимагається відшкодувати недоотримані бюджетом кошти у сумі 24 862,27 грн. шляхом перерахування землекористувачами зазначених коштів в дохід бюджету, у т. ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи із землекористувачами. В іншому випадку стягнути з осіб, якими здійснювався контроль за справлянням орендної плати за землю, шкоду у порядку та розмірі, встановленому законодавством.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що між відповідачем та ТОВ "Ферма" відсутній належним чином оформлений договір оренди, що позбавляє можливості Новоолександрівську сільську раду виконати вимогу позивача шляхом перерахування землекористувачами зазначених коштів в дохід бюджету, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи із землекористувачами. Крім того, судами попередніх інстанцій зазначено, у позивача відсутні повноваження в судовому порядку вимагати проведення претензійно-позовної роботи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з пунктом 7 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011, Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах.

Відповідно до пункту 6 Положення Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011, Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, колегія суддів зазначає про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, позивач пред'явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: