Справа № 2а/0570/15449/2011
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Логойда Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2011 року справа №2а/0570/15449/2011

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Губської Л.В.

суддів Арабей Т. Г. , Чебанова О.О.

при секретарі: Ванжа Н.Г.

за участю: прокурора м.Димитрова ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року у справі № 2а/0570/15449/2011 за позовом ОСОБА_3 до судді Димитровського міського суду Донецької області, прокурора міста Димитров Донецької області ОСОБА_2 про зобов»язання вчинити дії та відшкодувати моральну шкоду, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з даним позовом, в якому просив зобов»язати суддю та прокурора переглянути всі питання стосовно слідчих дій по кримінальній справі; зробити ексгумацію тіла загиблої, провести передбачені законодавством всі необхідні експертизи, і винести законний та обґрунтований вирок; наказати судді та прокурору ретельно виконувати свої обов'язки і не пору шувати конституційні права громадян України; виплатити моральну шкоду в розмірі 144 тис. грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 у відкритті провадження відмовлено у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і направити справу на розгляд компетентного державного органу.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти доводі апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін судове рішення. Інші учасники були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак, до суду не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує процесуальні дії судді Димитровського міського суду Донецької області, пов'язані з розглядом кримінальної справи відносно нього, прийняттям по ній постанови про закінчення ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та постановленням обвинувального вироку, а також процесуальні дії прокурора міста Димитрова Донецької області, який підтримував державне обвинувачення під час розгляду цієї кримінальної справи.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб з суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльності.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.ст. 126, 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом. Отже, згідно з зазначеними положеннями Конституції України дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (повязані з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, постановлення рішення, зверненням рішення до виконання тощо) можуть оскаржуватись в апеляційному і касаційному порядку. Оскарження таких дій шляхом подання скарги (позову) до іншого суду, є порушенням принципу незалежності суддів і недопущення впливу на них.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

З метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів Пленумом Верховного Суду України було прийнято постанову від 12.06.2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», в якій зазначено, що у розумінні положень ч. 1 ст. 2, п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст. 17, ч. 3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Крім того, повноваження прокурора визначені статтею 227 КПК України.

Статтями 235, 236 Кримінально-процесуального кодексу України передбачено, що рішення і дії

прокурора можуть бути оскаржені вищестоящому прокуророві та до суду за

правилами, передбаченими цим Кодексом.

Оскільки зазначеними нормами кримінально-процесуального закону передбачено порядок судового оскарження рішень і дій прокурора, то, відповідно вони не могли бути оскаржені за правилами, визначеними КАС України.

Згідно п.2 ч.3 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001р., кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки така діяльність посадових осіб слідства має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Що стосується позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Таким чином, суд першої інстанції справу вирішив правильно, з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, 199, 201, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року у справі № 2а/0570/15449/2011 за позовом ОСОБА_3 до судді Димитровського міського суду Донецької області, прокурора міста Димитров Донецької області ОСОБА_2 про зобов»язання вчинити дії та відшкодувати моральну шкоду, - залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів: Л.В. Губська

ОСОБА_4

ОСОБА_5