Справа № 2а/0470/6957/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ К/800/6159/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Зайця В.С.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2013 року у справі за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Державної фінансової інспекції в Автономній Республіці Крим про визнання незаконним пункту вимоги,

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до суду з позовом про визнання незаконним п. 2 вимоги відповідача від 26 квітня 2012 року № 01-05-14-14/4098.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що оскаржуваний позивачем пункт вимоги винесений в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ДП "Придніпровська залізниця" звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 29 лютого 2012 року по 21 березня 2012 року відповідачем проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відокремленого структурного підрозділу позивача «Джанкойське локомотивне депо» за період з 01 січня 2010 року по 31 січня 2012 року.

За результатами перевірки 28 березня 2012 року складено Акт № 05-21/17, в якому зазначено, що понаднормове списання дизельного пального у кількості 618,0457 т. (2010 рік - 411,0656 т, 2011 рік - 206,9801 т.) на загальну суму 4 311 468,56 грн. (2010 рік - 2 617 024,71 грн., 2011 рік - 1 694 443,85 грн.) віднесено на витрати, що є порушенням п. 5, 11 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Мінфіна України від 31 грудня 1999 № 318. Порушення призвело до завищення собівартості дизельного пального та викривленню фінансової звітності. На даний Акт позивачем 09 квітня 2012 направлені заперечення щодо незгоди з висновками позапланової ревізії.

26 квітня 2012 року відповідачем направлено вимогу № 01-05-14-14/4098 про усунення виявлених ревізією порушень, в п.2 якої зазначено: у 2010 році керівництвом ВСП «Джанкойське локомотивне депо» в порушення п. 5.4 Наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України від 17 лютого 2003 року № 41-ЦЗ «Про прийняття додаткових заходів по забезпеченню нафтопродуктів в локомотивному господарстві» не прийнято заходів щодо відшкодування машиністами збитків у межах середньомісячної заробітної плати, не вирішено питання щодо відповідальності машиністів в порядку, передбаченому чинним законодавством по відшкодуванню необґрунтованих витрат пального та в порушення посадових інструкцій керівництвом ВСП «Джанкойське локомотивне депо» не забезпечено раціональне використання паливно-енергетичних ресурсів та не організовано роботу по ефективному використанню паливно-енергетичних ресурсів, внаслідок чого 81-ма машиністами ВСП «Джанкойське локомотивне депо» зроблено перевитрати дизельного палива при маневрової роботі локомотивів у кількості 618 045,7 кг. на загальну суму 4 311 468,56 грн. (без ПДВ), які віднесено на витрати, що є порушенням п. 5, 11 П(С)БО 16 «Втрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, у зв'язку чим від ВСП «Джанкойське локомотивне депо» вимагається прийняти передбачені діючим законодавством заходи щодо відшкодування суми 4 311 468,56 грн., в іншому випадку стягнути кошти з винних осіб у порядку та розмірах, встановлених ст. 130-136 КЗпП України.

Позивач не погодився з п. 2 вимоги відповідача від 26 квітня 2012 року № 01-05-14-14/4098, а тому звернувся до суду з позовом про його скасування.

Відповідно до п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення) ДФІ для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів ДФІ має право звернутися до суду в інтересах держави.

За змістом п. 1, 7, 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

У постанові від 14 жовтня 2014 року (справа № 21-453а14) Верховний Суд України дійшов висновку, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У даній справі Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Відповідна правова позиція була висловлена Верховним Судом України також у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14) від 13 травня 2014 року (21-89а14), 15 жовтня 2014 року.

При цьому судами попередніх інстанцій правомірно відхилено доводи позивача про необґрунтованість направлення відповідачем вимоги у зв'язку з проведенням позапланової перевірки за дорученням управління Служби безпеки України. У постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-435а13 Верховний Суд України зазначив, що проведення ревізії на підставі звернення правоохоронного органу не позбавляє контролюючий орган можливості реалізації визначеного пунктом 7 частини першої статті 10 Закону № 2939-XII права направляти за результатами проведених ревізій загальнообов'язкові для виконання вимоги керівництву підконтрольних установ з метою усунення виявлених порушень законодавства, порядку ефективного використання коштів і майна, належного державі чи територіальним громадам, забезпечення чого є метою діяльності цих органів згідно з положеннями статті 2 цього Закону.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

В.С. Заяць