Справа № 2а-277/11/1211
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Янцовська Т.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року справа №2а-277/11/1211

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрченко В.П.

суддів Чебанова О.О. , Ястребової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Краснолуцького міського суду Луганської області від 01 лютого 2011 року та на постанову Краснолуцького міського суду Луганської області від 15 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Красний Луч Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Краснолуцького міського суду Луганської області з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Луч Луганської області про визнання дій незаконними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії як інваліду війни 2-ї групи у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Ухвалою Краснолуцького міського суду Луганської області від 01 лютого 2011 року позовні вимоги за період з 12.01.2005 року по 12.07.2010 року залишені без розгляду.

Постановою Краснолуцького міського суду Луганської області від 15 лютого 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційні скарги на зазначені судові рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просить ухвалу та постанову суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Апелянт посилається на ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», також на вимоги ст.. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», згідно з якою права та пільги не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, а також пільги встановлені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач 06.12.2010 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням підвищення на 350 % мінімальної пенсії за віком.

У перерахунку пенсії йому відмовлено з тих підстав, що українське законодавство діє в часі, в просторі та за колом осіб, тобто діє на території України у відношенні чітко зазначеного кола осіб і тільки в той період, поки воно є чинним. Підвищення, як інваліду війни 2 групи позивачу виплачується у розмірі 40% від мінімальної пенсії за віком на підставі вимог ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту".

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» (далі Закон № 3551) осіб, що стали інвалідами внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи віднесено до осіб, які є інвалідами війни.

Статтею 13 Закону №3551 в редакції від 23.11.1995 року №458/95-ВР до внесених змін було передбачено, що для інвалідів 2 групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 350 % мінімальної пенсії за віком, для інвалідів 3 групи - на 200 %.

В послідуючому, зазначена частина статті 13 Закону №3551 зазнала змін відповідно до Закону №2939-4 від 05.10.2005 року, та була викладена у новій редакції, безпосередньо інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, для інвалідів третьої групи 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зазначені зміни набули чинності з 01.01.2006 року та діють по теперішній час.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач просить здійснити перерахунок надбавки до пенсії як інваліду 2 групи в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком, але із заявою про перерахунок надбавки до пенсії як інваліду війни 2 групи, коли діяла норма закону, яка передбачала підвищення цих надбавок до пенсії, не звертався.

У відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058- IV, перерахунок пенсії проводиться з часу звернення із заявою про перерахунок.

Із заявою щодо зазначеного питання позивач до відповідача звернувся 06.12.2010 р., тобто на час коли ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» існує в новій редакції, що не унеможливлювало відповідачу зробити перерахунок надбавки до пенсії як інваліду війни 2 групи в розмірі 350 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Краснолуцького міського суду Луганської області від 01 лютого 2011 року та на постанову Краснолуцького міського суду Луганської області від 15 лютого 2011 року у справі у справі № 2а-277/11/1211 - залишити без задоволення.

Ухвалу Краснолуцького міського суду Луганської області від 01 лютого 2011 року у справі у справі № 2а-277/11/1211 - залишити без змін.

Постанову Краснолуцького міського суду Луганської області від 15 лютого 2011 року у справі у справі № 2а-277/11/1211 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Колегія суддів: В.П. Юрченко

ОСОБА_3

О.О Чебанов