Справа № 815/8637/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

--------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/8637/13-а

Категорія: 3.6 Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В. Яковлев Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-дистрибьюшн» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-дистрибьюшн» до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування наказу щодо проведення перевірки, скасування рішення і постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», просив суд: визнати незаконним наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області (надалі - Інспекція) №663-од від 07 листопада 2013 року «Про проведення позапланової перевірки»; визнати незаконними дії відповідача щодо проведення перевірки на складення акту №000189 від 08 листопада 2013 року; визнати незаконними та скасувати проекти рішень про вжиття обмежувальних корегувальних заходів прийняте на підставі акту перевірки №000189 від 08 листопада 2013 року; визнати незаконним та скасувати постанову про накладення штрафних санкцій №70 винесену Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 22 листопада 2013 року. Крім того зазначалось, що відповідачем проведена перевірка характеристик продукції без належних підстав для проведення такої перевірки, без відбору товару для проведення експертизи (випробувань), що не дало можливості встановити невідповідність товару встановленим вимогам, а тому наказ про проведення перевірки, дії щодо проведення перевірки та складання акту є неправомірними, що тягне за собою неправомірність проектів рішень про вжиття обмежувальних заходів та постанови про накладення штрафних санкцій, складених за результатами проведення такої перевірки.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-дистрибьюшн» (надалі - Товариство) відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, Товариство подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2013 року, на підставі листа Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів за №5090-2-7/6 від 05 листопада 2013 року, звернення народного депутата України В.Б. Бойка №216-к від 11 жовтня 2013 року, наказу №663-од від 07 листопада 2013 року та направлення №235 від 07 листопада 2013 року, була проведена позапланова виїзна перевірка в належному Товариству магазині за адресою: м. Одеса вул.. Пантелеймонівська, 88/1, за результатами якої складено акт перевірки характеристик продукції №000189 від 08 листопада 2013 року.

Зазначеною перевіркою виявлено розповсюдження позивачем електрообладнання (позиції 1-10, 15, 20), без нанесення на нього, пакування чи документацію національного знаку відповідності, кожна одиниця апаратури (позиції 1, 3, 5, 6, 7, 9-12, 17-21) не супроводжується інформацією про найменування та адресу імпортера, що є порушенням п. 7, п. 10 "Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання", затвердженого 29 жовтня 2009 року Постановою Кабінету Міністрів України №1149, п.17, 24 "Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання", затвердженого 29 липня 2009 року Постановою Кабінету Міністрів України №785, та розповсюдження продукції щодо якої неналежно застосовано національний знак відповідності, що є порушенням п.18 "Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання", затвердженого 29 липня 2009 року Постановою Кабінету Міністрів України №785, п.2 ч.3 ст.44 Закону України "Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції".

На підставі акту перевірки та виявлених порушень Інспекцією 08 листопада 2013 року були підготовлені проекти рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів у вигляді обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення її у відповідність із встановленими вимогами та тимчасової заборони надання продукції на ринку (аркуші справи 18-23).

Пізніше, 22 листопада 2013 року Інспекцією прийнята постанова №70 про накладення на позивача штрафу в сумі 25500,00 грн. та, враховуючи не надання позивачем доказів на спростування встановлених порушень, відповідачем прийнято рішення про застосування обмежувальних (корегувальних) заходів №119 від 22 листопада 2013 року щодо обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення її у відповідність із встановленими вимогами.

Винесення зазначених наказу, проекту рішень, постанови та проведення перевірки і стало підставами для звернення Товариства з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні вимоги, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що позивач не заперечував фактів виявлених порушень, не надавав докази, які б спростували ці факти, та які б підтверджували усунення виявлених порушень. Крім того, судом зазначено, що підстав для скасування наказу №663-од від 07 листопада 2013 року про проведення перевірки характеристик продукції у Товариства немає, рівно як і немає підстав для визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту за її результатами.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ч.1 ст.26 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до положень ст.3 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі Закон) державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами рівності прав і законних інтересів усіх суб'єктів господарювання; гарантування прав суб'єкту господарювання; об'єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю); наявності підстав, визначених законом, для здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 6 Закону регламентовано порядок здійснення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю). Так, частиною 1 встановлено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю);

- неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Також, положення ч.1 ст.6 Закону передбачають проведення позапланових заходів при наявності звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства.

З матеріалів справи, зокрема, листа Держспоживінспекції про проведення позапланових заходів від 05 листопада 2013 року за №5090-2-7/6 вбачається, що підставою для проведення позапланової перевірки ТОВ слугувало депутатське звернення народного депутата України В.Б. Бойко за №216-к від 11 жовтня 2013 року.

За результатами проведення Мінекономрозвитку України на підставі наказу від 21.03.2014р. позапланової перевірки дотримання Держспоживінспекцією України вимог законодавства у своїй діяльності, встановлено допущення територіальними органами Держспоживінспекції України порушень вимог чинного законодавства України про захист прав споживачів при здійсненні ними перевірок торгівельної мережі магазинів побутової техніки "Фокстрот" ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН".

За результатами перевірки Держспоживінспекції України запропоновано скасувати накази територіальних органів Держспоживінспекції України про проведення перевірок торгівельної мережі магазинів побутової техніки "Фокстрот" ТОВ "Сав-Дістрибьюшн", предмет перевірок яких виходить за межі питань поставлених у депутатському зверненні Народного депутата України Бойка В.Б., а саме щодо реалізації несертифікованої продукції, та постанови про накладення стягнень винесених за результатами їх проведення.

18.04.2013р. наказом Мінекономрозвитку України скасовані накази територіальних органів Держспоживінспекції України про проведення перевірок торгівельної мережі магазинів побутової техніки "Фокстрот" ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН", предмет перевірок яких виходить за межі питань, поставлених у депутатському зверненні нардепа Бойка В.Б.

Зазначені обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, при розгляді іншої адміністративної справи з аналогічним предметом спору за позовом ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" № 816/7367/13-а та відповідно до ст.72 мають бути враховані при розгляді даної справи як обставини, звільнені від подальшого доказування.

Аналіз наведених обставин в їх сукупності дає підстав для висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо незаконності наказу про проведення перевірки, та як наслідок, дій Інспекції по проведенню перевірки, та складання акту перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про статус народного депутата України" народний депутат України (далі - народний депутат) є обраний відповідно до Закону України "Про вибори народних депутатів України" представник Українського народу у Верховній Раді України і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати повноваження, передбачені Конституцією України та законами України.

Положеннями ст.16 вказаного закону встановлено, що народний депутат має право на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушених ним питань.

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

Пунктом 4.1 Рішення Конституційного суду України справа № 1-6/2003 від 05 березня 2003 року № 5-рп/2003 надано тлумачення депутатському зверненню, яким визначено, що депутатське звернення - це викладена у письмовій формі пропозиція народного депутата України зазначеним вище адресатам здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції (абзац другий частини першої статті 16 Закону України "Про статус народного депутата України"). За своїм змістом депутатське звернення не має імперативного характеру і заявляється народними депутатами України самостійно. Такі звернення можуть бути зумовлені скаргами та заявами виборців, а також стосуватися інших питань депутатської діяльності, які ініціюються народним депутатом України.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства випливає, що депутатське звернення є письмовою пропозицією особи, яка виконує функції представника Українського народу до відповідних суб'єктів та органів, яке подається з метою, зокрема, отримання інформації, спонукання до певних дій, тощо.

Аналізуючи положення ч.1 ст.6 Закону, згідно яких позапланові заходи проводяться при наявності звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, та ч.2 ст.6 Закону, відповідно до якої проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею (ст.6 Закону), забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, та приймаючи до уваги сутність такого поняття як депутатське звернення, з урахуванням позиції Конституційного суду України, колегія суддів приходить до висновку, що звернення фізичних та юридичних осіб та депутатське звернення є не тотожними та різними правовими категоріями в контексті Закону, а тому депутатське звернення само по собі, тобто без наявності конкретних звернень чи скарг фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, не може бути окремою та безумовною підставою для проведення Інспекцією позапланових заходів з перевірки суб'єкта господарювання.

Крім цього, відповідно до абз.5 ч.1 ст.6 Закону позаплановий захід у випадку призначення перевірки за зверненням фізичних чи юридичних осіб здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Разом з тим, в ході розгляду справи відповідачем не було надано суду складеної у встановленому порядку згоди Держспоживінспекції України на проведення позапланової перевірки належного Товариству магазину за адресою: м. Одеса вул.. Пантелеймонівська, 88/1.

В обґрунтування правомірності призначення та проведення перевірки представник відповідача в судовому засіданні посилався також на те, що спірна перевірка була призначена в тому числі на підставі вказівки Генеральної прокуратури України від 21 жовтня 2013 року.

Суд відхиляє вказані доводи відповідача з наступних підстав.

Так, положеннями ст.20, 21 Закону "Про прокуратуру" встановлено, що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право, зокрема, вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз (п.3 ч.1 ст.20).

Дії, передбачені пунктами 3, 4 та 5 частини першої цієї статті, можуть бути вчинені виключно під час проведення перевірки в порядку, передбаченому статтею 21 цього Закону.

Відповідно до ст.21 вищевказаного Закону перевірки проводяться за письмовими зверненнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора.

Для здійснення перевірки прокурор приймає постанову, в якій зазначає підстави, що свідчать про можливі порушення законності, та обґрунтовує необхідність вчинення дій, передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини першої статті 20 цього Закону. Не допускається проведення перевірки без надання копії зазначеної постанови представнику підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, підпорядкованості чи приналежності, фізичній особі - підприємцю.

З наведеного випливає, що проведенню перевірки за власною ініціативою прокурора передує дотримання певної процедури, складовою частиною якої є прийняття прокурором відповідної постанови та надання її копії перевіряємій особі.

В ході розгляду справи відповідачем не було надано доказів отримання Інспекцією відповідної постанови органів прокуратури щодо призначення та проведення позапланової перевірки ТОВ, а лист Генеральної прокуратури України №07/1/3-16314-13 від 21 жовтня 2013 року не є належною підставою для проведення Інспекцією спірної перевірки в розумінні вказаних норм, у зв'язку з чим колегія суддів вважає зазначені доводи відповідача безпідставними.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що спірна перевірка була призначена Інспекцією не у встановленому законом порядку, без належних підстав, а тому ця перевірка не може вважатися законною.

Також, відповідно до абз.7 ч.1 ст.6 Закону під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

З депутатського звернення №216-к від 11 жовтня 2013 року вбачається, що депутат В.Б. Бойко просив Генерального прокурора України здійснити перевірку Товариства на факт продажу заборонених товарів та контрафактної продукції.

Згідно п.3 Постанови КМУ "Про затвердження Національного стандарту N4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності" від 03 жовтня 2007 року за № 1185 контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розповсюджуються, реалізуються тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності.

Разом з тим, зі спірного наказу про проведення позапланових перевірок, направлення на проведення перевірки та інших матеріалів вбачається, що предметом дослідження позапланового заходу є перевірка характеристик продукції, а санкції до позивача застосовано за порушення вимог п.2 ч.2 ст.44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" - введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, що в свою чергу є порушенням абз.7 ч.1 ст.6 Закону, оскільки, підставою для здійснення позапланового заходу була ймовірність здійснення Товариством продажу забороненої та контрафактної продукції.

При цьому в ході розгляду справи представник інспекції пояснив, що перевірка наявності у Товариства контрафактної продукції взагалі не входить до компетенції Інспекції, а в ході спірної перевірки не було встановлено фактів реалізації позивачем заборонених в Україні товарів.

Стосовно визнання незаконною та скасування постанови №70 від 22 листопада 2013 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що до позивача було застосовано штрафні санкції спірною постановою за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам.

Так, преамбулою Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" встановлено, що цей Закон установлює правові та організаційні засади введення в обіг в Україні нехарчової продукції і забезпечення її безпечності.

Статтею 1 наведеного Закону визначено, що введення продукції в обіг це перше надання продукції на ринку України.

Крім того, цією ж статтею встановлено, що імпортером є будь-яка фізична чи юридична особа, яка є резидентом України та вводить в обіг на ринку України продукцію походженням з іншої держави.

З матеріалів справи, зокрема, накладних та видаткових накладних вбачається, що позивачем на виконання договорів поставки зі своїми контрагентами, зокрема, ТОВ "Антраль" та ТОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" було отримано відповідну побутову та електрону техніку, яка була реалізована в торгівельній мережі позивача.

А тому, враховуючи, що позивач не є особою, яка вперше надала продукцію на ринку України, натомість володіє ознаками розповсюджувача товару, тобто, є будь-якою іншою, ніж виробник або імпортер, фізичною чи юридичною особою в ланцюгу постачання продукції, яка пропонує продукцію на ринку України (ст.1 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції"), колегія суддів приходить до висновку, що притягнення позивача до відповідальності за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам є протиправним, оскільки Товариство не є особою, яка ввела таку продукцію в обіг.

При цьому в ході розгляду справи представник відповідача не заперечував того, що фактично позивач не є особою, яка ввела в обіг продукцію, перелічену в акті спірної перевірки та додатках до нього.

Тому, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафних санкцій за №70 від 22 листопада 2013 року є обґрунтованими та такими, що повинні бути задоволені.

Разом з тим, позовні вимоги щодо визнання незаконними та скасування проектів рішень про вжиття обмежувальних корегувальних заходів, прийнятих на підставі акту №000189 колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки останні не є актами індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС, а тому не можуть бути предметом оскарження в суді. Предметом оскарження в адміністративному суді є юридичні наслідки (застосовані наслідки), що безпосередньо випливають з результатів ревізії, тобто оскарженню підлягають вимоги щодо усунення виявлених порушень.

Наведені висновки підтверджуються також положеннями ст.33 Закону України "Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції", згідно яких до прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів орган ринкового нагляду надає (надсилає) суб'єкту господарювання, щодо якого передбачається прийняти рішення, проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення, інформацію про вжиття ним заходів, спрямованих на запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам, усунення невідповідності продукції, що є предметом проекту рішення, встановленим вимогам.

Суб'єкт господарювання, якого стосується проект рішення, має право надати (надіслати) органу ринкового нагляду свої пояснення, заперечення та/або інформацію до проекту такого рішення протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту.

До своїх пояснень, заперечень та/або інформації суб'єкт господарювання може додавати документи чи їх копії, що обґрунтовують його позицію та підтверджують наведені ним дані.

Надання, несвоєчасне надання чи ненадання пояснень, заперечень та/або інформації до проекту рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів не позбавляє суб'єкта господарювання, якого стосується рішення, права оскаржити таке рішення.

Отже, з наведеного вбачається, що винесення, надсилання Інспекцією проектів рішень про вжиття обмежувальних корегувальних заходів та самі проекти таких рішень є процесом узгодження позиції Інспекції та суб'єкта господарювання, за наслідком якого можливе винесення рішення про застосування відповідних санкцій, яке має юридичні наслідки для суб'єкта господарювання та може бути ним оскаржено, в тому числі, і в судовому порядку.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції, при вирішенні справи, порушені норми права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст.202 КАС України вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти по справі нову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав - Дістрибьюшн" - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та додаткову постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 оку - скасувати та прийняти нову постанову суду.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав - Дістрибьюшн" до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про визнання незаконним і скасування наказу, визнання незаконними дій та скасування проекту рішення і постанови - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області "Про проведення перевірок" №663-од від 07 листопада 2013 року в частині проведення позапланової перевірки за адресою: м. Одеса вул.. Пантелеймонівська, 88/1.

Визнати незаконними дії Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області щодо проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав - Дістрибьюшн" та складання акту перевірки характеристик продукції за №000189 від 08 листопада 2013 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову "Про накладення штрафних санкцій" №70 від 22 листопада 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав - Дістрибьюшн" - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: