Справа № 461/5867/13-а (2а/461/43/14)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2015 р. м. Київ К/800/67276/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Калашнікової О.В.
Леонтович К.Г. Чумаченко Т.А.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі за позовом Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:
Львівський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Львівської міської ради від 07.12.2012 року №846 "Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл. Соборній, 6".

Позовні вимоги мотивовано тим, що будівля за адресою пл. Соборна, 6 є державною власністю, перебуває у володінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова та у користуванні Міністерства оборони України з 1939 року з ціллю розміщення Військової служби правопорядку. Однак, 07.12.2012 року відповідачем було протиправно прийнято оскаржуване рішення щодо розпорядження вказаним державним майном без погодження Кабінету Міністрів України.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року, позовні вимоги задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення Львівської міської ради від 07.12.2012 року №846 "Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл. Соборній, 6".

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Львівська міська рада звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, рішенням Львівської міської ради від 07.12.2012 року №846 "Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл. Соборній, 6" вирішено оформити територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на будівлю загальною площею 1684,04 кв.м. на пл. Соборній 6, зобов`язано відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району оформити та видати згідно з пунктом 1 свідоцтво про право власності на будівлю та зареєструвати в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", Львівському комунальному підприємству "Агенція ресурсів Львівської міської ради" взяти на баланс будівлю, зазначену у пункті 1 цього рішення.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 08.02.1985 року №3-с "Про встановлення меж земельних ділянок військових містечок на території м. Львова" земельна ділянка площею 0,64 га. за адресою м. Львів, пл.Соборна,6 (пл. Возз`єднання,6), відведена Львівській КЕЧ району Прикарпатського військового округу для розміщення військових частин.

Відповідно до додатку №1 Акту приймання-передачі будівель, комунальних споруд та інженерних мереж, благоустрою та території військового містечка №35 від 26.04.2007 року будівлі казарми, гауптвахти та управління, які знаходяться за адресою м. Львів, пл.Соборна,6 передані командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_1 .Криштуном начальнику Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова підполковнику Ю.І.Максименку.

Згідно з даними індивідуальних карток обліку будівель №260 від 1979 року, будівлі за адресою Возз`єднання, 6, корпус 1,2,3 націоналізовані у 1993 році та згідно наказу командувача військами Прикарпатського військового округу і начальника гарнізону в них розміщувалося управління військового коменданта Львівського гарнізону.

Відповідно до матеріалів інвентаризації земель Міністерства оборони України військове містечко №105,35 пл. Возз`єднання №5/6 від 1993 року землекористувачем визначено Львівську КЕЧ району. Крім того відповідно до інвентарних карток №330,331,333 обліку основних засобів в бюджетних установах (форма№ОЗ-6) дані будівлі перебувають на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що міська рада протиправно прийняла оскаржуване рішення, здійснивши розпорядження державним майном.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 загальних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчі органи рад органи, які відповідно до Конституції України та цього закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що система місцевого самоврядування в Україні включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Таким чином, міська рада та виконавчий комітет ради є окремими суб`єктами владних відносин.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, оскаржуване рішення було прийнято Львівською міською радою. Копія рішення наявна в матеріалах справи.

В той же час, в матеріалах справи міститься також і рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.12.2012 року №846 "Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл. Соборній, 6", у зв`язку з чим відповідач наголошує, що жодного рішення № 846 міська рада не приймала. Однак, дані твердження судами попередніх інстанцій не були належним чином спростовані, у зв`язку з чим при новому розгляді справи судам необхідно достеменно встановити суб`єкта владних відносин, який прийняв рішення від 07.12.2012 року №846 "Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл. Соборній, 6" та розглянути справу з урахуванням встановлених фактів.

Крім того, відповідно до статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами, організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Вирішення питання щодо порядку вилучення і передачі такого майна, а також земель, що перебувають у державній власності, належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, таких рішень Кабінетом Міністрів України.

В той же час, відповідач посилається на чинну ухвалу Львівської міської ради №243 від 27.05.1999 року "Про питання управління майном міської комунальної власності", згідно із якою об`єкти нерухомого майна, які є на території м. Львова і побудовані до 1939 року і передавались в різний час виконкомом чи райвиконкомами в користування або на баланс підприємств, установ, організацій, вважаються такими, що належать до міської комунальної власності. Судами попередніх інстанцій зазначено, що жодного доказу відносно року побудови спірного майна, факту його передачі виконкомом або райвиконкомом саме у користування або на баланс певного суб`єкта відповідачем не було подано суду. В той же час, міська рада зазначає, що лист управління охорони історичного середовища від 19.11.2014 року та рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів № 44 від 29.01.1998 року підтверджують факт побудови спірної будівлі до 1939 року, однак судами попередніх інстанцій дані докази належним чином не дослідженні, та їм не дано будь-якої оцінки з урахуванням положень законодавства.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне направити справу на новий судовий розгляд.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Касаційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: