Справа № 248/182/14-а (2а/248/17/14)
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м. Київ К/800/21449/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Харцизької міської ради Донецької області

на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці і соціального захисту населення Харцизької міської ради Донецької області ( далі - УПСЗН Харцизької міськради Донецької області) про стягнення шкоди,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про зобов'язання призначити та виплатити допомогу на дитину та стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що відповідно до частини 8 статті 181 Сімейного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» (далі - Порядок №189) має право на отримання тимчасової державної допомоги, яку відповідач відмовляється їй призначити та виплатити. Вважаючи дії УПСЗН Харцизької міськради Донецької області неправомірними та уточнивши позовні вимоги, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Постановою Харцизького міського суду Донецької області від 05 березня 2014 року в позові відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Зобов'язано УПСЗН Харцизької міськради Донецької області відповідно до чинного законодавства розрахувати та сплатити всю суму допомоги на дитину, починаючи з дня звернення за такою допомогою. Зобов'язано УПСЗН Харцизької міськради Донецької області виконати вимоги статті 181 Сімейного кодексу України, відповідно до Порядку №189 призначити та виплачувати таку державну допомогу на дитину. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема неправильне застосування положень Сімейного кодексу України та Порядку №189.

ОСОБА_4 у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є матір'ю ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 15 березня 2014 року визнано безвісно відсутнім батька дитини - ОСОБА_6, у зв'язку з чим ОСОБА_4, починаючи з серпня 2013 року неодноразово зверталась до УПСЗН Харцизької міськради Донецької області із заявами про призначення тимчасової державної допомоги дитині, відповідно до Порядку №189. Проте відповідач відмовив їй у її призначенні, оскільки визнання батька дитини «безвісно відсутнім» не є підставою для виплати такої допомоги.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не порушені, а тому підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди відсутні.

Скасовуючи рішення суду та частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції повинен був розглянути первинні вимоги позивача про зобов'язання відповідача призначити та виплатити вказану допомогу з дня звернення.

Проте з таким висновками погодитись неможливо.

Із змісту позовної заяви видно, що позивач звернувся до Харцизького міського суду Донецької області з вимогами про зобов'язання УПСЗН Харцизької міськради Донецької області розрахувати і сплатити всю суму допомоги на дитину, починаючи з дня звернення за такою допомогою та виконати вимоги статті 181 Сімейного кодексу України, відповідно до Порядку №189 - призначити та виплачувати таку державну допомогу на дитину.

В подальшому, ОСОБА_4 змінила прохальну частину позовних вимог та просила стягнути з відповідача 1785,60 грн матеріальної шкоди та відшкодувати 1785,60 грн моральної шкоди.

Вирішуючи спір по суті, без урахування уточнених позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначив, що судовими рішеннями, ухваленими справі № 248/7154/13-а за позовом ОСОБА_4 до УПСЗН Харцизької міськради Донецької області про визнання протиправною відмови у призначенні тимчасової державної допомоги на дитину та зобов'язання призначити допомогу, визнано протиправною відмову відповідача у призначенні ОСОБА_4 тимчасової державної допомоги відповідно до підпункту 12 пункту 10 Порядку № 189.

Водночас, апеляційний суд не звернув уваги на те, що у цій справі позивач також просила зобов'язати УПСЗН Харцизької міськради Донецької області призначити тимчасову державну допомогу з дня звернення.

Постановою Харцизького міського суду Донецької області від 25 листопада 2013 року , яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову УПСЗН Харцизької міськради Донецької області у призначенні ОСОБА_4 допомоги на підставі підпункту 12 пункту 10 Порядку № 189. В решті позовних вимог відмовлено.

Відомості про скасування цих судових рішень в матеріалах справи відсутні.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами. Однак суд апеляційної інстанції не звернув уваги на цю норму та повторно розглянув спір, по якому ухвалені судові рішення, що набрали законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Частиною 4 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Змінюючи позовні вимоги, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача матеріальну і моральну шкоду, що утворилась внаслідок неправомірних дій відповідача, однак вимогу щодо визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень позивач не заявляла.

Разом з тим, відмовляючи у відшкодуванні моральної та матеріальної шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а не спір про стягнення сум. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14 березня 2013 року та 18 червня 2013 року, № 21-37а13, № 21-124а13 та № 21-204а13.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Харцизької міської ради Донецької області задовольнити частково.

Постанову Харцизького міського суду Донецької області від 05 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне до Державної фінансової інспекції в Рівненській області про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
О.П. Стародуб