Справа № 806/2393/15
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" вересня 2015 р. Справа № 806/2393/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_3;

від третьої особи- Титаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Приватного (приватно-орендне) сільськогосподарського підприємства "Білокоровицьке" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "28" липня 2015 р. у справі за позовом Приватного (приватно-орендне) сільськогосподарського підприємства "Білокоровицьке" до Головного управління Держземагенства у Житомирській області, 3 особи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання протиправним наказу ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року Приватне (приватно-орендне) сільськогосподарське підприємство "Білокоровицьке" / надалі - позивач/ звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило визнати протиправним наказ Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 20.02.2014 року № ЖТ/:01:000/00000412.

В обґрунтування позову зазначило, що оспорюваний наказ є протиправним, так як був виданий на земельну ділянку, на яку позивачем була виготовлена технічна документація, крім цього, при наданні дозволу третій особі відповідач перебрав на себе функції місцевих органів виконавчої влади у сфері регулювання земельних відносин.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне (приватно-орендне) сільськогосподарське підприємство "Білокоровицьке", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апелянт зазначив, що земельна ділянка, на яку була виготовлена технічна документація, є територією колишнього тракторного стану, заасфальтована і на їй розташовані господарські споруди.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статтею 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.08.2012 року розпорядженням голови Олевської районної державної адміністрації № 244 П(ПО)СГП «Білокоровицьке» було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди для обслуговування нежитлових приміщень та ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Білокоровичі, вул. 50 років СРСР, 1 із земель запасу, за межами населеного пункту Білокоровицької сільської ради, орієнтовна площа земельної ділянки складала 1,6 га. (а.с.118).

Приватною землевпорядною організацією «Експрес-Сервіс» на дану земельну ділянку був виготовлений проект землеустрою (а.с. 40-78).

Вказаний проект землеустрою затверджений не був.

27 січня 2014 року третя особа - ФОП ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держземагенства у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на території Білокоровицької сільської ради орієнтовною площею 0,9 га., в якій зазначив орієнтовний розмір земельної ділянки, її цільове призначення та до заяви додав необхідні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки (а.с. 103).

Відділ Держземагенства в Олевському районі 27.01.2014 року видав довідку № 144, якою надав дозвіл ФОП ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в оренду, яка знаходиться за межами населених пунктів та з земель запасу Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області (а.с. 104).

20.02.2014 року Головне управління Держземагентства у Житомирській області видало наказ від 20.02.2014 року № ЖТ/:01:000/00000412 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ФОП ОСОБА_4 (а.с. 11).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положеннями ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 123 Земельного кодексу України забороняється вимагати від особи, яка звернулася із клопотанням додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею та не передбачено обґрунтування необхідності отримання земельних ділянок певної площі з урахуванням можливостей їх обробітку та зазначення при цьому самих перспектив діяльності фермерського господарства.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що підстав, передбачених ст. 123 Земельного кодексу України, у відповідача для відмови в наданні ФОП ОСОБА_4 за його заявою (клопотанням) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - не було, а тому суд першої інстанції встановив, що наказ про надання такого дозволу є правомірним.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Стосовно доводів апелянта, що при виданні спірного наказу відповідач перебрав на себе функції місцевих органів виконавчої влади у сфері регулювання земельних відносин, оскільки земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення, то колегія суддів не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до проекту землеустрою, виготовленого землевпорядною організацією «Експрес-Сервіс», довідки відділу Держземагенства в Олевському районі від 27.01.2014 року № 144, земельна ділянка, щодо якої був виданий спірний наказ, відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України визначає, що до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Згідно з ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

В свою чергу ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті, правильне застосування норм матеріального та процесуального права необхідне для гарантування справедливого результату судочинства та справедливого процесу його здійснення, що забезпечує такий результат. Для ухвалення обґрунтованого рішення суду необхідно правильно оцінити докази, оцінка яких здійснюється на основі внутрішнього переконання, що має бути засноване на повному, безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного (приватно-орендне) сільськогосподарського підприємства "Білокоровицьке" залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "28" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "15" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне (приватно-орендне) сільськогосподарське підприємство "Білокоровицьке" вул.Леніна, 65,с.Білокоровичі,Олевський район, Житомирська область,11055

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держземагенства у Житомирській області вул. Довженка,45,м.Житомир,10002

4-третій особі: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 - вул.50-річчя СРСР,1-А,с.Білокоровичі,Олевський район, Житомирська область,11055

представник - ОСОБА_6, пр-т Перемоги,30 оф.102, м.Київ, 04116

,