Справа № 589/4383/15-а
Суддя: Сидорчук О. М.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/4383/15-а
Провадження № 2-а/589/128/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 р. м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Шостка та Шосткинському районі Сумської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 до суду надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову обгрунтовуються наступним. Позивач з 22.11.2013 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області та отримує пенсію згідно Закону України Про державну службу та Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

В серпні 2015 року позивачу стало відомо, що при розрахунку пенсії відповідачем не враховано суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, які виплачувались позивачу у розрахунковий період та з яких сплачувались страхові внески. На заяву позивача відповідач листом повідомив, що вищезазначені виплати не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії, посилаючись при цьому на ст.ст. 33, 37 Закону України Про державну службу та запропонував у випадку незгоди з даною відповіддю звертатись до суду.

В судовому засіданні представник позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, вказуючи, що позивач зверталась зі зверненням в порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян" та отримала відповідь в межах даного Закону, а не відмову у проведенні перерахунку пенсії, а також на ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" вказуючи, що на даний час ніяких постанов, які б визначали порядок та умови перерахунку пенсії державним службовцям Кабінетом Міністрів України не прийнято.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

За змістом ст. 37 Закону України "Про державну службу" пенсія державним службовцям призначається у відсотковому відношенні до суми їх заробітної плати, з якої було сплачено единий внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (до 01.01.2011 р. страхові внески на загальнообов'язкове, державне пенсійне страхування). Частиною 2 ст. 33 даного Закону передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, адбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 1 ст.1 Закону України Про оплату праці встановлено, що заробітна плата - це винагорода, ка обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст.2 Закону України Про оплату праці та Наказу Державного комітету статистики України № 5 Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати від 13.01.2004 р. структура заробітної плати складається з основної, додаткової та нших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у гому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога.

Статтею 66 Закону України Про пенсійне забезпечення врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч.1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплат праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховуються внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Верховний Суд України у своїй постанові від 20 лютого 2012 року (справа № 21-430а11) аналізуючи вищенаведені норми Законів, висловив правову позицію про те, що за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З урахуванням даної позиції Верховний Суд України, розглядаючи вищенаведену справу вказав, що висновок касаційного суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону №1058-IV та стаття 66 Закону №1788XII.

У постанові від 28.05.2013 р. (справа № 21-97а13) Верховний Суд України висловив аналогічну позицію, зокрема, вказавши, що "...за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати".

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З листа - рішення відповідача від 21.08.2015 № 67/ П-1 вбачається, що ним, як суб'єктом владних повноважень вищенаведена позиція Верховного Суду України врахована не була. При цьому суд не може погодитись з доводами представника відповідача щодо того, що позивач зверталась зі зверненням в межах Закону України "Про звернення громадян" та отримала відповідь в межах даного Закону, оскільки зі змісту відповіді від 21.08.2015 № 67/ П-1 вбачається, що вона була надана по суті питання, а саме, відповідач однозначно вказав, що підстави для перерахунку пенсії відсутні. Відповідач не надав такої відповіді позивачу про яку вказує в своїх запереченнях на позовну заяву, а саме, відповідач у своєму листі від 21.08.2015 № 67/ П-1 не вказував, що позивач звернулась з неналежно оформленою заявою, необхідною при зверненні за призначенням та перерахунком пенсії, що дійсно було б роз'ясненням/

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

У справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96) Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, наступні висновки:

"...73. Суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов'язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок….".

Вищевказане означає, що держава та її органи не мають права заперечувати або підміняти вже здійснені дії чи прийняті рішення з суто формальних міркувань, оскільки в такому випадку реалізація права на ефективний засіб правового захисту буде виключно ілюзорною.

Частина 3 ст. 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а саме: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 162, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі викладене у листі від 21.08.2015 № 67/ П-1 щодо відмови ОСОБА_1 у включенні суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для обчислення пенсії протиправним.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі обчислювати та виплачувати з 21.08.2015 пенсію ОСОБА_1 з урахуванням включення до розрахунку заробітної плати для призначення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, в розмірі 80 відсотків заробітної плати, який був передбачений ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, що діяла на момент призначення пенсії ОСОБА_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 487 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.М.Сидорчук