Справа № 813/2752/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в частині позовних вимог

30 вересня 2015 року справа № 813/2752/15

15год. 53хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Павлишин Ю.І.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ім.Лесі Українки до управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області про зобовязання до вчинення дій, визнання протиправним і скасування розрахунку, -

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю ім.Лесі Українки (далі ТзОВ ім.Лесі Українки) звернулося до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області (далі УПФ України у Пустомитівському районі Львівської області), в якому з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 16.06.2015р., від 06.07.2015р. та від 20.07.2015р. просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розрахунки УПФ України у Пустомитівському районі Львівської області ТзОВ ім.Лесі Українки фактичних витратна виплату і доставку пенсії, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2014року, яким на позивача покладено обовязок відшкодовувати щомісячно за ОСОБА_4 по 1055,17грн., починаючи з січня 2014 року до 31.03.2022року;

- зобовязати управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області здійснити розрахунок (перерахунок) фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначений відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до п.п.б-з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 2014р., яким на позивача покласти обовязок відшкодовувати щомісячно за ОСОБА_5 по 2,17% від фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, починаючи з січня 2015р. до 31.03.2022р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно здійснив нарахування позивачу витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» в частині відшкодування щомісячно за ОСОБА_4 по 1055,17грн., починаючи з січня 2015р. по 31.03.2022р. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 призначено пільгову пенсію на підставі п.«ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей) незалежно від стажу роботи. Тому до призначення і виплати пільгової пенсії ОСОБА_4 не можуть застосовуватись положення Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1 (далі Інструкція), оскільки призначення пільгової пенсії за Списком 1 та за Списком 2 передбачає наявність обовязкового стажу. Крім того, позивач зазначає, що покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій повинне здійснюватися підприємствами пропорційно стажу роботи працівника, якому призначена пільгова пенсія. З цих підстав, позивач вважає, що відповідач протиправно не врахував, що загальний стаж роботи ОСОБА_4 становить 26р. 10міс. 29д., з яких лише 7міс. ОСОБА_4 працювала у позивача. Тому, відповідач, на думку позивача, повинен нараховувати ТзОВ ім.Лесі України лише 2,17% від загальної суми, а не 100% відшкодувань.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що обовязок позивача з відшкодування підприємством витрат Пенсійного Фонду України на виплату і доставку пенсії, яка призначена його працівникам на пільгових умовах відповідно до п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачений п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та п.6 Інструкції. За період роботи у позивача право на пенсію на пільгових умовах набула ОСОБА_4 на підставі п. «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей), що підтверджується протоколом УПФ України від 04.02.2009р. №160994, розрахунком стажу, трудовою книжкою працівниці та довідками про народження та виховання до 14-роічного віку пятьох дітей. З цих підстав, відповідач вважає, що він правомірно направив позивачу розрахунок фактичних витратна виплату і доставку пенсії, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2014року, яким на позивача покладено обовязок відшкодовувати щомісячно за ОСОБА_4 по 1055,17грн., починаючи з січня 2014 року до 31.03.2022року.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у письмовому запереченні. Просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розрахунку, виходячи з наступного.

Суд встановив, що в межах цього спору позивач, зокрема просить суд визнати протиправним та скасувати розрахунок УПФ України у Пустомитівському районі Львівської області ТзОВ ім.Лесі Українки фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2014року, яким на позивача покладено обовязок відшкодовувати щомісячно за ОСОБА_4 по 1055,17грн., починаючи з січня 2014 року до 31.03.2022року.

При вирішенні питання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, суд виходить з наступного.

Обовязок з відшкодування підприємством витрат Пенсійного Фонду України на виплату і доставку пенсії, яка призначена його працівникам на пільгових умовах відповідно до п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачений п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та п.6 Інструкції.

Відповідно до п.6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п.6.5 Інструкції розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до ч. 1. ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під правовим актом, слід розуміти прийняте у формі офіційного письмового документа рішення державного чи іншого органу, яке породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин та має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Вказана правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 2 пункту 3 розділу IV Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно правових актів органів Верховної Ради України (справа про акти органів Верховної Ради України) від 23.06.97р. № 2-зп, справа № 3/35-313), який зазначає, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Суд звертає увагу на те, що оскаржувані розрахунки є засобами інформування позивача про суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», яка підлягає сплаті за певний період. Водночас, обовязок позивача щодо сплати вказаних коштів виникає на підставі норми ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та не залежить від дій відповідача щодо направлення розрахунку, який має інформативний, а не зобовязуючий характер.

Вказані розрахунки є виключно носіями доказової інформації, носять проміжний характер та не є обов'язковими для виконання позивачем, не супроводжуються державним примусом, тобто не є правовими актами індивідуальної дії.

Крім того, вони безпосередньо не порушують прав позивача і не можуть породжувати спір між сторонами, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене, оскаржені позивачем розрахунки УПФ України у Пустомитівському районі Львівської області ТзОВ ім.Лесі Українки фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2014року, яким на позивача покладено обовязок відшкодовувати щомісячно за ОСОБА_4 по 1055,17грн., починаючи з січня 2014 року до 31.03.2022року не мають ознак рішення суб'єкта владних повноважень у розумінні ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, суд вважає, що розрахунки УПФ України у Пустомитівському районі Львівської області ТзОВ ім.Лесі Українки фактичних витрат на виплату і доставку пенсії не є рішеннями суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 КАС, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому їх висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

В сукупності вказані обставини унеможливлюють розгляд поданого позивачем позову в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування розрахунків УПФ України у Пустомитівському районі Львівської області ТзОВ ім.Лесі Українки фактичних витратна виплату і доставку пенсії у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ім.Лесі Українки до управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області про зобовязання до вчинення дій в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розрахунку управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області товариству з обмеженою відповідальністю ім.Лесі Українки фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2014року, яким на позивача покладено обовязок відшкодовувати щомісячно за ОСОБА_4 по 1055,17грн., починаючи з січня 2014 року до 31.03.2022року.

Суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 73,08грн., що підтверджується квитанцією №1 від 28.05.2015р. Зважаючи на те, що позивач заявив дві вимоги немайнового характеру, а провадження закрито лише щодо однієї з них, сплачений судовий збір позивачу поверненню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

закрити провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ім.Лесі Українки до управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області про зобовязання до вчинення дій в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розрахунку управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області товариству з обмеженою відповідальністю ім.Лесі Українки фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2014року, яким на позивача покладено обовязок відшкодовувати щомісячно за ОСОБА_4 по 1055,17грн., починаючи з січня 2014 року до 31.03.2022року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 05.10.2015р.

Суддя А.Г.Гулик