Справа № 281/3716/14-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нечуй Б.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"16" вересня 2015 р. Справа № 281/3716/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "05" травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести нарахування та виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 05 травня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області (далі - УПФ) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії та додаткової пенсії у розмірах, визначених ст.39, 51 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІ (далі - Закон №796-ХІ), за період з 19.06.2014 року до 31.07.2014 року.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи апеляційної скарги УПФ, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відноситься до 3-ї категорії осіб, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, в спірний період отримував в управлінні Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області підвищення до пенсії та додаткову пенсію, передбачені ст.39, 51 Закону №796-ХІІ, проте у менших розмірах, визначених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом України № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Непрацюючим пенсіонерам доплата до пенсії проводиться в таких же розмірах.

Згідно із ст. 51 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Цими статтями також передбачено, що порядок обчислення підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних положень 23.11.2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1210 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на підставі якої позивачу провадиться нарахування і виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст.39 та ст.51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" і які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вищенаведені положення ст.39 та ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України Про державний бюджет України на 2011 рік, Про державний бюджет України на 2012 рік та Про державний бюджет України на 2013 рік втратили чинність.

03 серпня 2014 року набули чинності зміни до Закону України Про Державний бюджет на 2014 рік від 16 січня 2014 року №719-VII, згідно яких норми і положення ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Разом із цим, такі обмеження в період з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року Законом України Про Державний бюджет на 2014 рік не передбачалися.

Отже, у вказаний період є чинними і підлягають застосуванню: ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, у редакції, відповідно до якої підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території зони гарантованого добровільного відселення не може бути нижчим ніж дві мінімальні заробітні плати, та ст.51 цього Закону, в редакції, відповідно до якої особам віднесеним до 3 категорії громадян, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Проте, розрахунок доплати до пенсії та додаткової пенсії позивачу здійснено, виходячи із розмірів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч приписів ст.39,51 Закону № 796-ХІІ, визначено фіксовані розміри виплат, при тому, що ці суми значно менші від встановлених у законі.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні розміру виплат у спірний період застосуванню підлягають саме статті 39,51 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ №1210 від 23.11.2011 року, що істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статтей 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "05" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 с. Крупчатка,Лугинський район, Житомирська область,11300

3- відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області вул.К.Маркса, 2-а,смт.Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301

- ,