Справа № 825/3294/15-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року Чернігів Справа № 825/3294/15-а
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді - Кашпур О.В.,
при секретарі - Пушенко О.І.,
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Осмоловського Д.Ю.,
представника відповідача - Бутенко Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання неправомірною відмови у задоволенні рапорту та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 15.09.2015 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в якому просить суд:
визнати неправомірною відмову відповідача у задоволенні рапорту від 10.08.2015 щодо звільнення з військової служби на підставі Указу № 328/2015 Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію:
зобов`язати відповідача задовольнити рапорт від 10.08.2015 щодо звільнення з військової служби на підставі Указу № 328/2015 Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію;
розірвати короткостроковий контракт від 01.10.2014 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладений позивачем.
Позовні вимоги мотивовані тим, що він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 (169-й навчальний центр Десна), його було призвано під час мобілізації відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію. 01.10.2014 позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строк дії якого до прийняття рішення про демобілізацію. В червні 2015 року Президентом України підписано Указ № 328/2015 Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію. Позивач вважає, що він підлягає звільненню з військової служби за вказаним Указом Президента України, оскільки первинно його було призвано на військову службу по мобілізації, а лише потім ним було укладено відповідний контракт, то на нього поширюється дія даного нормативно-правового акту, про що він рапортом повідомив керівництво ВЧ ПП 0934. Враховуючи наведене, позивач вважає, що його позовні вимоги є обгрунтованими та просить їх задовольнити.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що звільнення позивача на підставі рапорту від 10.08.2015 на підставі Указу № 328/2015 Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію є неможливим, так як з укладенням ОСОБА_1 контракту відбулася зміна його статусу: з призваного на особливий період під час мобілізації на військового за контрактом. За таких обставин, дія вищевказаного Указу на нього не поширюється. Крім того, в укладеному контракті чітко прописано строк дії контракту до оголошення демобілізації. Оскільки оголошення останньої не відбувалось, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію ОСОБА_1 призвано на військову службу на особливий період під час мобілізації Білопільським РВК Сумської області до ВЧ НОМЕР_3 , що підтверджується військовим квитком НОМЕР_4 (а.с. 8-10). На час звернення до суду ОСОБА_1 проходить військову службу в ВЧ ПП 0934 на посаді інструктора, що підтверджується військовим квитком (а.с. 8-10).
Між позивачем (військовослужбовець) та Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 полковника ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 01.10.2014 року (а.с. 6-7).
Відповідно до п. 3 контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до прийняття рішення про демобілізацію.
Пунктом 9 контракту передбачено, що умови контракту можуть бути змінені або доповнені тільки за згодою сторін у письмовій формі.
Президентом України було винесено Указ від 12.06.2015 року № 328/2015 Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію.
ОСОБА_1 10.08.2015 року було подано на ім`я командира ВЧ НОМЕР_2 рапорт, відповідно до якого позивач просить звільнити його із Збройних Сил України у зв`язку з закінченням терміну контракту на підставі Указу № 328/2015. Крім того, просить здійснити всі відповідні фінансові нарахування згідно чинного законодавства та контракту (а.с. 12).
В усній формі позивачу було відмовлено в задоволенні рапорту, так як дія Указу № 328/2015 поширюється лише на військовослужбовців, призваних на мобілізацію, а не контрактників.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд вважає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу.
Частиною 1 ст. 1 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом (ч. 1 ст. 4 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу).
Тобто, законом чітко визначено два різні види проходження служби в Збройних Силах України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Згідно із ч. 1 ст. 19 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
На військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби, а саме: особи рядового складу, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту, військовозобов`язані, резервісти, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, та жінки з відповідною освітою віком від 18 до 40 років - на військову службу за контрактом осіб рядового складу (ч. 1 ст. 20 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються: для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.
Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Звільнення з військової служби військовослужбовців, призваних під час мобілізації, в особливий період, у разі оголошення демобілізації здійснюється відповідно до підпункту "ґ" частини другої статті 26 цього Закону (ч. 1 ст. 39 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу).
Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно абзацу третього ч. 1 ст. 1 Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Суд звертає увагу на те, що Указом Президента від 12.06.2015 № 328/2015 чітко визначено коло осіб, які підпадають під його дію, а саме: військовослужбовці, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію, крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.
Однак, оскільки на момент проголошення даного Указу ОСОБА_1 було укладено з Міністерством Оборони України строковий контракт, то дія Указу на нього не поширюється у зв`язку з втратою позивачем статусу призваного по мобілізації і набуття нового військовослужбовця за контрактом.
Згідно із ч. 6 ст. 26 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби:
а) у зв`язку із закінченням строку контракту;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби;
в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;
д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України;
е) через службову невідповідність;
є) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;
ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;
з) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);
и) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
і) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";
ї) у зв`язку з неможливістю переведення на іншу посаду у разі безпосереднього підпорядкування близькій особі;
й) у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки, яка здійснюється під час доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади (прийому на військову службу);
к) у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем - жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років;
л) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".
Тобто, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для звільнення з військової служби військовослужбовців за контрактом.
Оскільки в контракті позивача за погодженням сторін, встановлено строк його закінчення до прийняття рішення про демобілізацію та з врахуванням того, що остання не була оголошена, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими і такими, що не мають бути задоволені.
Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій, відмовляючи позивачу в розірванні контракту про військову службу ВЧ ПП 0937 діяло в межах та на підставі чинного законодавства та наданих повноважень, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур