Справа № 802/3471/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 жовтня 2015 р. Справа № 802/3471/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М.,

без участі сторін

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі

до: ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

01.09.2015р. до Вінницького окружного адміністративного суду звернулося управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі (далі - позивач, УПФ України у Бершадському районі) із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1.) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вналідок несплати єиного внеску за відповідачем рахується заборгованість перед УПФ України у Бершадському районі у розмірі 9278,74 грн., яка в добровільному порядку не погашена, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження (вх. №27687 від 25.09.2015р.). Одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася. Однак, подала через відділ прийому суду письмові заперечення, які мотивовані наступним.

Так, на думку ОСОБА_1, УПФ України у Бершадському районі порушено шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами. Відповідач також зазначила, що 26.12.2012р. вона звернулася до державного реєстратора реєстраційної служби Бершадського РУЮ із заявою про припинення підприємницької діяльності, тобто здійснення підприємницької діяльності нею припинено 26.12.2012р.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що оскільки 28.07.2014р. припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №30002980, то вона не може бути відповідачем у даному адміністративному спорі.

Відтак, на думку відповідача, УПФ України у Бершадському районі протиправно нарахована заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9278,74 грн., а тому в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Частиною 4 ст. 122 КАС України, передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, а відповідач у судове засідання не з'явилася, та відсутності потреби заслуховувати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20.02.2004р. зареєстрована Баршадською районною державною адміністрацією як фізична особа - підприємець та до внесення 28.07.2014р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємуців запису про припинення підприємницької діяльності була платником єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до даних картки особового рахунку у відповідача наявна заборгованість перед УПФ України у Бершадському районі зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік в сумі 9278,74 грн.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Відносини, що виникають між Пенсійним фондом України та платниками єдиного внеску, регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон).

Згідно положень статті 1 Закону, єдиний внесок - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частина 3 статті 9 Закону вказує, що обчислення єдиного внеску територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до територіальних органів Пенсійного фонду, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 8 статті 9 вказаного Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 13 Закону Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Також положеннями статті 25 Закону визначено, що суми єдиного внеску своєчасно не сплачені страхувальниками у вищезазначені строки вважаються простроченою заборгованістю зі сплати єдиного внеску і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. У даному випадку територіальний орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Згідно із частиною 5 статті 7 даного Закону, єдиний внесок нараховується незалежно від джерел фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Відповідно до положень частини 12 статті 9 Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати.

Платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилають платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти днів із дня надходження вимоги про сплату недоїмки, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суму недоїмки та фінансових санкцій.

Як випливає із матеріалів справи, відповідачу була надіслана вимога № Ф 121-13 від 01.08.2013р. на загальну суму боргу 9278,74 грн., яка отримана ОСОБА_1 наручно 20.08.2013р., що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 5).

Станом на день розгляду справи докази оскарження вимоги про сплату боргу відсутні.

Борг відповідача зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено на підставі картки особового рахунку платника.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що обставини, викладені у позовній заяві, знайшли підтвердження, а сума заборгованості підтверджується належними доказами.

Оцінюючи заперечення ОСОБА_1 суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, регулюються Конституцією України та Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та ізичних осіб - підприємців".

Відповідно до ч. 3 ст. 46 зазначеного Закону, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців видно, що запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 внесено 28.07.2014р., а тому з цієї ж дати відповідач припинила користуватися правами та нести обов'язки платника єдиного внеску.

Згідно з листом Міністерства доходів і зборів України № 16051/7/99-99-18-02-01-17 від 07.07.14 Законом №1258 були внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зокрема, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 до внесення запису до Єдиного державного рестру при припинення підприємницької діяльності користувалася правами, виконувала обов'язки та несла відповідальність платника єдиного внеску, а відтак відповідач у порушення норм чинного законодавства протиправно не сплатила за 2013 рік суму єдиного внеску, у зв'язку із чим на дату звенення УПФ України у Бершадському районі до суду за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 9278,74 грн., яка підлягає стягненню.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що адміністративний позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та в межах заявлених вимог в сумі 9278,74 грн.

Судові витрати (судовий збір) відповідно до частини 4 статті 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області () заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 9278 (дев'ять тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна