Справа № 804/12142/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі Шкуті А.А.
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екором» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, які полягають у проведення перевірки без дослідження документів, зобовязання утриматись від використання відомостей про результати перевірки, оформленої актом від 13.07.2015 року, як податкової інформації, -
28 серпня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Екором» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, які полягають у проведенні перевірки ТОВ «Екором» без дослідження документів первинного обліку і звітності та наданні висновків про незаконність формування податкового кредиту ТОВ «Екором» за період з 01.01.2012р. по 01.03.2015р. по фінансово- господарським взаємовідносинам із переліком контрагентів - постачальників, оформленої актом перевірки №661/04-66-22-02/36960406 від 13.07.2015 року.
- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області утриматися від використання відомостей про результати позапланової перевірки, оформленої актом перевірки №661/04-66-22-02/36960406 від 13.07.2015 року, як податкової інформації.
Результати даної перевірки набрали форму акту №661/04-66-22-02/36960406 від 13.07.2015 року, в якому, окрім іншого, було зазначено, що операції між позивачем та контрагентами не містять по суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) та не спричиняють реального настання правових наслідків. На думку позивача, висновки про відсутність реальності господарських правовідносин позивача зроблені відповідачем лише на підставі постанови слідчого про проведення перевірки та інформаційних баз даних без проведення дослідження та аналізу наданих первинних документів.
Однак, позивач зазначив, що усі придбані у контрагентів-продавців товари та послуги були використані у власній господарській діяльності, та зазначив, що про це відповідачу було відомо з податкової звітності позивача, проте відповідачем було повністю проігноровано.
На думку позивача, доводи Акту перевірки щодо безтоварності угод з придбання позивачем товарів та висновки відповідача щодо порушення позивачем податкового законодавства є надуманими і спростовуються фактом використання придбаних товарів у господарській діяльності, а тому, позивач вважає, що формування висновків за результатами такої перевірки, викладених в Акті перевірки, які не грунтуються на зазначених документах, є не тільки порушенням встановленого законодавством порядку проведення перевірки, але й є прямим доказом його невиконання.
Також, позивач зазначив, що Акт перевірки складений всупереч з встановленим порядком проведення перевірок, перевірка проведена формально, без дослідження та аналізу наданих первинних документів та без фактичного проведення зустрічних звірок і полягала у немотивованому, безпідставному виключенні із складу податкового кредиту усіх сум ПДВ, нарахованих позивачем у зв'язку з придбанням товарів за перевіряємий період. Відповідач, здійснюючи перевірку, звернув увагу виключно на операції з придбання позивачем товарів, наслідком яких є формування податкового кредиту з ПДВ за перевіряємий період, і проігнорував операції з продажу цих товарів позивачем своїм покупцям та відображення цих операцій у податковій звітності. Тобто, позивач вважає, що питання щодо формування позивачем податкових зобовязань з ПДВ за перевіряємий період та сплати самого ПДВ не перевірялись відповідачем взагалі.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
21.09.2015 року представник відповідача до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, надав письмові заперечення, в яких свою позицію обґрунтував тим, що під час проведення перевірки, за результатами якої складений акт №661/04-66-22-02/36960406 від 13.07.2015 ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, досліджувались первинні документи, надані підприємством до перевірки. В свою чергу, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація не тільки отримана у спосіб проведення перевірок. Джерела такої інформації визначені у статті 72 ПК України, та не обмежуються документами фінансово-господарської діяльності, наданими до перевірки підприємствами, а тому, податковим органом було використано окрім документів, що надавались підприємством для проведення перевірки, й іншу інформацію, яка наявна у контролюючого органу, а отже, на думку відповідача, жодним чином ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська не порушила вимог чинного законодавства при складанні акту.
Також, в запереченнях представник відповідача посилався на те, що висновки, викладені в акті №661/04-66-22-02/36960406 від 13.07.2015 року, не є та не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу і є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів - ревізорів щодо встановлених в ході перевірки обставин. Окрім цього, зазначив, що у спірних правовідносинах відповідач жодних рішень щодо позивача не виносив.
Також, зазначив, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Податкового кодексу України, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що, в свою чергу, забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. Отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Предметом оскарження у даній адміністративній справі є дії Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, які полягають у проведенні перевірки ТОВ «Екором» без дослідження документів первинного обліку і звітності та наданні висновків про незаконність формування податкового кредиту ТОВ «Екором» за період з 01.01.2012р. по 01.03.2015р. по фінансово- господарським взаємовідносинам із переліком контрагентів - постачальників, оформленої актом перевірки №661/04-66-22-02/36960406 від 13.07.2015 року. Суд відмовляє в задоволені в цій частині позовних вимог, оскільки згідно із положеннями Податкового кодексу України основним завданням та функцією органів державної податкової служби є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), контролю за валютними операціями, контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України органи податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Відповідно до п. 86.1. ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Таким чином, законодавством встановлено повноваження податкового органу на складання акту перевірки за результатами проведених перевірок.
Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.
Акт перевірки та викладені в ньому факти та висновки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є засобом документування дій контролюючого органу під час проведення перевірки та носієм доказової інформації про виявлені під час перевірки порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства. Зазначений документ не породжує правових наслідків, не спрямований на регулювання тих чи інших відносин та не має обов'язкового характеру для платника податків. На підставі акта перевірки приймається відповідне рішення контролюючого органу. Податковий орган має право викладати в акті перевірки певні висновки щодо встановлених обставин. При цьому, оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо викладення висновків в акті перевірки та щодо змісту висновків надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі акту.
Щодо позовних вимог про зобов'язання Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області утриматися від використання відомостей про результати позапланової перевірки, оформленої актом перевірки №661/04-66-22-02/36960406 від 13.07.2015 року, як податкової інформації, суд також відмовляє в задоволені в цій частині позовних вимог, оскільки згідно з приписами статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, податкових агентів, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю.
Згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
Статтею 16 Закону України «Про інформацію» передбачено, що податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Отже, суд зазначає, що інформація, внесена до інформаційних баз, не визначає змісту прав та обов'язків платників податків, є службовою інформацією, яка використовується в інформаційно-аналітичних цілях з метою здійснення податкового контролю.
Як вже було зазначено, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є ті дії, які породжують певні правові наслідки для суб'єкта владних правовідносин і мають обов'язковий характер. Права позивача можуть бути порушенні відповідачем внаслідок прийняття за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскарженні в судовому порядку.
Проте, як встановлено судом під час судового розгляду справи, податкове повідомлення рішення у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Екором» винесено не було.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Зважаючи на викладене вище, не встановивши в судовому засіданні з пояснень представників та з доказів, наявних в матеріалах справи, факт порушення законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок вчинення відповідачем оскаржуваних дій, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Екором» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, які полягають у проведення перевірки без дослідження документів, зобовязання утриматись від використання відомостей про результати перевірки, оформленої актом від 13.07.2015 року, як податкової інформації відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_4