Справа № 759/14769/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ К/800/29767/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Васильченко Н. В., Калашнікової О. В. , Леонтович К. Г.,
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у справі № 759/14769/13-а за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до адміністративного суду з позовом щодо здійснення перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення згідно положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2008-2013 роки, а також щодо стягнення компенсації за не надані щорічні путівки на оздоровлення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року позовні вимоги за період з 2008 по 2012 роки залишені без розгляду.

У задоволені решти позовних вимог постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року позивачу відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року рішення суду першої інстанції в частин позовних вимог щодо зобов'язання перерахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» скасовано та у цій частині прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано відповідачів нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду в частині задоволеного позову, Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить його рішення скасувати та залишити в сил рішення суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Святошинського району м. Києва та отримує допомогу на оздоровлення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12 липня 2005 року в розмірі 120 грн. Допомога на оздоровлення за 2013 рік нарахована та виплачена позивачу 19 серпня 2013 року шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат.

Проте, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 06 грудня 2012 року № 5515-VI, установлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України від 25 січня 2012 року у справі № 3-рп/2012, вирішено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

На день нарахування спірної допомоги на оздоровлення питання визначення її розміру врегульовувалось положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо правомірності нарахування спірної допомоги на оздоровлення саме в розмірі визначеному вищезазначеною Постановою КМУ № 562, а не положеннями статті 48 Закону № 796-XII.

Поряд слід відзначити, що виходячи зі змісту постанови КМУ № 562, остання приймалась у загальному порядку, оскільки не містить посилань про те, що приймається на виконання конкретного нормативно-правового акту. На день спірних правовідносин мала статус чинного підзаконного акту.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає необґрунтованим та безпідставним посилання апеляційного суду на те, що Постанова КМУ № 562 приймалась на виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», а тому має обмежену дію в часі, зокрема, розрахована на бюджетний період 2005 року та не підлягає застосуванню у бюджетному періоді 2013 року.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла думки, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, не встановлено.

Суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 226, 230, 231 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації задовольнити.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року та залишити в силі постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року у справі № 759/14769/13-а.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: