Справа № 817/1845/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1845/15

22 вересня 2015 року 15год. 40хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник Чернюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - Дубровицька ОДПІ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Позивач просив суд:

- стягнути на його користь з Дубровицької ОДПІ середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у сумі 15966,56грн.;

- покласти на службову особу, винну в незаконному звільненні, обов'язок покрити шкоду, заподіяну Дубровицькій ОДПІ у зв'язку з оплатою часу вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Позов обґрунтовано тим, що невиконання відповідачем рішення суду у встановлений законом строк порушило права та інтереси позивача.

Під час судового розгляду справи позивачем подано заяву про відкликання позовних вимог в частині покладення на службову особу, винну в незаконному звільненні, обов'язку покрити шкоду, заподіяну Дубровицькій ОДПІ у зв'язку з оплатою часу вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі. На підставі заяви судом прийнято ухвалу про залишення позову у зазначеній частині без розгляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та суду пояснив, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2014 про поновлення його на роботі не було виконане відповідачем негайно, як це передбачено Кодексом законів про працю України та Кодексом адміністративного судочинства України. Це порушило його право на працю. Вказав, що у зв'язку з такою бездіяльністю відповідача, він не міг належно утримувати свою сім'ю (дитину та дружину, що перебувала у відпустці по її догляду). Зазначив, що, визначаючи суму, належну до стягнення, врахував розмір допомоги, отриманої від держави у статусі безробітного. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідачем позов не визнано з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила та пояснила суду, що відповідач не погодився з рішення суду першої інстанції про поновлення позивача на посаді, а тому на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2014 було подано апеляційну скаргу. Надалі відповідачем було подано касаційну скаргу на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014. Наразі адміністративна справа перебуває у провадженні Вищого адміністративного суду. При цьому, ухвалою суду касаційної інстанції від 24.02.2014 зупинено виконання постанови суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду в частині, яка не підлягає негайному виконанню до закінчення касаційного розгляду. Наголосила, що постанова про відкриття виконавчого провадження щодо поновлення позивача на роботі була отримана відповідачем лише 06.03.2014. Крім того, у постанові суду виправлялися описки, а виконавче провадження зупинялося державним виконавцем у період з 29.04.2014 по 19.12.2014. Вказані обставини перешкоджали виконанню рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді. Зауважила, що позивач з лютого по грудень 2014 року отримував державні кошти в сумі 13038,00грн. як допомогу по безробіттю. Законодавцем передбачено право громадянина на отримання заробітної плати або соціальної допомоги на випадок безробіття, однак не одного і другого одночасно. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.01.2014 Рівненським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі №817/3448/13-а за позовом ОСОБА_1 до Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказаною постановою позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано наказ Дубровицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 05.09.2013 №23-о «Про звільнення ОСОБА_1.»;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді головного Державного податкового ревізора інспектора Дубровицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області;

- стягнуто з Дубровицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10371,34грн.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2014 залишено без змін.

Наказом Дубровицької ОДПІ від 31.12.2014 №02-о ОСОБА_1 було поновлено на посаді на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 у справі №817/3448/13-а.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що відповідач повинен допустити працівника до виконання попередніх обов'язків одразу ж після прийняття рішення.

Тобто, у розумінні вищезазначеної норми закону, негайне виконання рішення суду про поновлення на публічній службі полягає у тому, що рішення суду першої інстанції в частині поновлення належить виконати незалежно від його оскарження сторонами в апеляційному порядку та набранням ним законної сили.

При цьому, поновлення працівника на публічній службі не пізніше наступного дня після проголошення рішення суду шляхом видання відповідного розпорядчого документа є обов'язком, а не правом відповідача

Як встановлено судом, фактичне виконання рішення суду від 23.01.2014 відбулося 31.12.2014.

Не зважаючи на встановлений чинним законодавством спеціальний строк виконання рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, обумовлене рішення суду залишалося невиконаним понад одинадцять місяців.

Згідно зі ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тобто, відповідальність за невиконання судового рішення покладається саме на роботодавця.

Доводи представника відповідача про те, що відсутність негайного виконання рішення суду про поновлення на публічній службі зумовлена наявністю описок у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2014, невчасним надходженням виконавчого листа до податкової інспекції та зупинкою виконавчого провадження, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини жодним чином не перешкоджали відповідачу негайно виконати судове рішення про поновлення позивача на посаді у добровільному порядку.

Є безпідставними і посилання Дубровицької ОДПІ на виплату ОСОБА_1 Дубровицьким районним центром зайнятості допомоги по безробіттю, оскільки ця обставина не виключає право позивача отримати середній заробіток або різницю в заробітку за час затримки виконання рішення суду, та жодним чином не позбавляє відповідача обов'язку виконати рішення суду негайно.

Крім того, відповідачем не доведено відсутності волевиявлення позивача поновитися на посаді за рішенням суду.

Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на публічній службі.

Вирішуючи питання про розмір коштів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд керувався наступним.

Відповідно до п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п.8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до довідки Дубровицької ОДПІ від 17.06.2015 №62, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 86,84грн.

Рішення суду про поновлення на службі було винесено 23.01.2014, а фактичне його виконання - 31.12.2014. Тобто, затримка виконання рішення суду складає 334 дні.

Відтак, розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду складає 29004,56грн.

Згідно з довідками Дубровицького районного центру зайнятості від 13.06.2015 №400 та від 23.06.2015 №401, ОСОБА_1 у період з 01.02.2014 по 31.12.2015 було виплачено 13038,00грн. допомоги по безробіттю.

Таким чином з Дубровицької ОДПІ на користь ОСОБА_1 належить стягнути 15966,56грн. (29004,56грн. - 13038,00грн.) за час затримки виконання рішення суду про поновлення на публічній службі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності бездіяльності щодо негайного виконання рішення суду про поновлення на публічній службі, а відтак адміністративний позов належить задовольнити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 15 966, 56 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.