Справа № 826/15886/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2015 року 16:13 № 826/15886/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Грабовському В.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів"
до Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників податків
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

за участю представників сторін:

від позивача: Бідний Є.М., Процюк О.О., Хорощак Н.В.

від відповідача: Фатьянов Р.О.

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 22.09.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів" (надалі - Позивач), звернувся з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників податків (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про відмову у здійсненні перерахування надміру сплачених сум авансових внесків з податку на прибуток підприємств, сплачених при виплаті дивідендів в 2014 році, в рахунок сплати ТОВ «Віннер Автомотів» щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у липні 2015 року - травні 2016 року (оформлене листом №16805/10/28-10-20-3-10 від 06.07.2015); визнання протиправною бездіяльності Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо неперерахування надмірно сплачених ТОВ «Віннер Автомотів» авансових внесків з податку на прибуток підприємств, сплачених при виплаті дивідендів в 2014 році, в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств у липні 2015 року - травні 2016 року; зобов'язати Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників здійснити зарахування надмірно сплачених ТОВ «Віннер Автомотів» авансових внесків з податку на прибуток підприємств, сплачених при виплаті дивідендів в 2014 році, в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств у липні 2015 року - травні 2016 року та провести відповідне коригування даних в картці особового рахунку ТОВ «Віннер Автомотів».

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що у Товариства існувала переплата у розмірі 7 730 696,00грн. на рахунку по сплаті у січні-лютому 2014 року авансових внесків з податку на прибуток, однак, податковим органом безпідставно відмовлено у зарахування таких сум у рахунок погашення авансового внеску з податку на прибуток за липень 2015 року - травень 2016 року.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що сплата щомісячних авансових внесків у січні - лютому 2015 року провадиться у розмірі 1/12 нарахованої суми податку на прибуток за 2013 рік, у березні 2015 року - травні 2016 року у розмірі 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 рік, а тому, податковим органом правомірно не здійснено зарахування таких сум у рахунок погашення авансового внеску з податку на прибуток за липень 2015 року - травень 2016 року за заявою позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів" у 2014 році виплачено дивідендів на загальну суму 42 949 826,00 грн. Відповідно до приписів п.153.3 ст. 153 Податкового кодексу України (надалі - «ПК України») Позивачем було нараховано та сплачено авансовий внесок з податку на прибуток у зв'язку з виплатою дивідендів у розмірі 7 730 969,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Вказана сума сплаченого авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів була відображена Позивачем в Податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, що була прийнята Відповідачем без зауважень.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів" 30.06.2015р. подано до Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників податків заяву про зарахування сум авансових внесків з податку на прибуток, сплачених при виплаті дивідендів, в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств липні 2015 - травні 2016 рр.

Листом №16805/10/28-10-20-3-10 від 06.07.2015. Відповідач повідомив Позивачу, що сума неврахованого у зменшення нарахованої суми податкового зобов'язання податку на прибуток залишку авансових внесків при виплаті дивідендів, що відображається у рядку 13.5.2 додатка ЗП до Податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік, була зарахована у зменшення нарахованої суми податку на прибуток у декларації з податку на прибуток за 2015 рік при визначенні щомісячних авансових внесків, що підлягатимуть сплаті в наступний дванадцятимісячний період.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому, звернувся до суду із даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України).

Стаття 36 ПК України закріплює, що податковим обов'язком платника податку визнається його обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Такий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Строки сплати податкового зобов'язання визначені приписами статті 57 ПК України.

Так, пунктом 57.1 названої статті закріплено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Форма розрахунку, передбачена у цьому пункті, затверджується у порядку, встановленому цим Кодексом.

Податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств» від 30 грудня 2013 року №872, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 січня 2014 року за №103/24880 (далі по тексту - Наказ №872), авансовий внесок з податку на прибуток підприємства, що підлягатиме сплаті щомісячно, самостійно зазначається платником податків у рядку 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємства. Також, на розрахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємства, що підлягатиме сплаті щомісячно, має вплив значення рядків 13.1 (сума податку на прибуток, отриманий з іноземний джерел, що сплачений суб'єктами господарювання за кордоном, яка зараховується під час сплати ними податку в Україні в розмірі, який не перевищує суми податку, що підлягає сплаті таким платником протягом такого звітного (податкового) періоду), 13.2 (сума податку, нарахованого платником податку на прибуток (при консолідованій сплаті) за місцезнаходженням його відокремлених підрозділів) та 13.6 (податок на землю, що використовується в сільськогосподарському виробничому обороті виробників сільськогосподарської продукції) додатка ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства.

Відповідно до підпункту 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 ПК України емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Згідно з підпунктом 153.3.3 названого пункту платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим статтею 156 цього Кодексу.

У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Таким чином зменшення нарахованих зобов'язань з податку на прибуток на суму авансового внеску при виплаті дивідендів відбувається виключно за підсумками звітного періоду.

Тим часом, наказом №872 визначено, що сума нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) відображається у рядках 13.3 - 13.5 додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства, при цьому, сума нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) у звітному (податковому) періоді - у рядку 13.3 вказаного додатку, сума нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) у минулих періодах, не врахована у зменшення податку - у рядку 13.4 вказаного додатку, сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в поточному звітному (податковому) періоді - у рядку 13.5.1 вказаного додатку, сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в наступних звітних (податкових) періодах (яка переноситься до рядка 13.4 додатка ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за наступний звітний (податковий) період) - у рядку 13.5.2 вказаного додатку.

Наведені положення чинних нормативно-правових актів надають платнику податку право на прибуток підприємств зараховувати суму перевищення авансових внесків, сплачених протягом звітного чи попередніх звітних (податкових) періодів у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), над сумою податкових зобов'язань за звітний податковий період, в тому числі ту, що задекларована у рядку 13.5.2 додатка ЗП до рядка 13 річної податкової декларації з податку на прибуток підприємства, в рахунок зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств під час сплати щомісячних авансових внесків протягом поточного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 87.1 статті 87 ПК України, сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а також пояснень представника відповідача, податковим органом не заперечується факт сплати позивачем авансового внеску з податку на прибуток у зв'язку з виплатою дивідендів у розмірі 7 730 969,00грн.

Крім того, наявність зазначеної переплати підтверджена Відповідачем в Акті звірки №3042-20 від 06.05.2015р. відповідно до змісту якого станом на 01.01.2015р. позитивне сальдо розрахунків Позивача становить 7 731 348,63 грн., з яких 7 730 969,00 грн. є переплатою з авансових внесків з податку на прибуток, що були сплачені при виплаті дивідендів в 2014 році.

Однак, відповідачем заперечується можливість зарахування таких сум в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств в липні 2015 - травні 2016 рр., оскільки сплата авансових внесків протягом 2015 - 2016 років буде здійснюватись з урахуванням таких особливостей: у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до п. 57.1 ст. 57 Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік (п. 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового Кодексу).

Відповідно до п.9 Підрозділу 4 Розділу XX ПК України (у чинній редакції) у січні - грудні року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до п.57.1 ст.57 цього Кодексу редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік.

У відповідності до абз. 4-6 п. 57.1 ПК України, платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ПК України (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ПК України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Таким чином, для тих платників податку на прибуток, для яких встановлена сплата податку у вигляді щомісячних авансових платежів, положеннями п. 57.1 ПК України також прямо встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, встановлених п. 57.1 ПК України.

З огляду на зазначене, сума визначена платником податку на прибуток до сплати в звітному податковому періоді зменшується на суму нарахованого таким платником податку авансового внеску з податку на прибуток у зв'язку із прийняттям рішення про виплату дивідендів.

Отже, чинне податкове законодавство прямо дозволяє платнику податків зменшити щомісячні авансові внески з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередньому періодах. При цьому, виходячи з положень п.п. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 ПК України цілком логічно, що першими у зменшення податку повинні зараховуватись авансові внески у зв'язку з виплатою дивідендів.

При цьому, необхідно вказати на те, що застосований відповідачем алгоритм розрахунку не відповідає принципу розрахунку податку на прибуток консолідованим платником податку, оскільки не враховує зменшення нарахованої суми податку на прибуток на суму авансових внесків які було консолідовано сплачено до бюджету при виплаті дивідендів.

Положеннями п. 87.1 ст. 87 ПК України прямо встановлена можливість погашення грошового зобов'язання за рахунок наявної переплати і такий спосіб погашення грошових зобов'язань стоїть в одному ряду з іншими способами погашення, наприклад, грошовими коштами.

При цьому, ПК України не передбачає випадки, за яких податковий орган може відмовитися від сплати платником податків грошового зобов'язання за рахунок наявної у нього переплати.

Судом не беруться до уваги посилання Відповідача на лист ДФС України №2707/7/99-99-19-02-01-17 від 29.01.2015р., оскільки такий лист не є нормативно-правовим актом в розумінні ст. 117 Конституції України, а відтак, відповідно не являється обов'язковим до застосування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині зобов'язання Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників здійснити зарахування надмірно сплачених ТОВ «Віннер Автомотів» авансових внесків з податку на прибуток підприємств, сплачених при виплаті дивідендів в 2014 році, в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств у липні 2015 року - травні 2016 року та провести відповідне коригування даних в картці особового рахунку ТОВ «Віннер Автомотів» - підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників оформленого листом №16805/10/28-10-20-3-10 від 06.07.2015 та визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неперерахування надмірно сплачених позивачем авансових внесків з податку на прибуток підприємств, сплачених при виплаті дивідендів в 2014 році, в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств у липні 2015 року - травні 2016 року, Суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Разом з тим із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що таке не містить для позивача жодних зобов'язань, натомість містить лише тлумачення Податковим органом норм податкового законодавства з приводу способу та порядку нарахування та сплати авансових внесків, отже сама по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки.

З огляду на викладене Суд приходить до висновку про те, що оскільки лист податкового органу від 06.07.2015р. сам по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на права та обов'язки, то не виникає і передумови для здійснення захисту права або законного інтересу, шляхом визнання протиправним та скасування зазначених рішень, а отже позовні вимоги в даній частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників здійснити зарахування надмірно сплачених ТОВ "Віннер Автомотів" авансових внесків з податку на прибуток підприємств, сплачених при виплаті дивідендів в 2014 року, в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у липні 2015 року - травні 2016 року,та провести відповідне коригування даних в картці особового рахунку ТОВ "Віннер Автомотів".

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук