Справа № 815/5952/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/14554/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління служби безпеки України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Управління служби безпеки України в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління служби безпеки (далі УСБ) України в Одеській області, в якому просила: визнати протиправними дії УСБ України в Одеській області, спрямовані на зняття позивачів з квартирного обліку; визнати протиправною бездіяльність УСБ України в Одеській області при вирішені питання про зняття з житла - квартири АДРЕСА_1 статусу службового; визнати протизаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії від 04 лютого 2014 року за протоколом №1 щодо зняття позивачів з квартирного обліку; зобов`язати відповідача поновити позивачів на квартирному обліку у відповідача з 04 лютого 2014 року; захистити права позивачів шляхом зобов`язання УСБ України в Одеській області утриматись від вчинення дій, спрямованих на зняття позивачів із квартирного обліку та виселення з квартири АДРЕСА_1 повторно у будь-який спосіб; захистити права позивачів, як осіб, які не можуть бути виселеними із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, шляхом зобов`язання УСБ України Одеській області негайно вирішити питання про зняття з даного житла - квартири АДРЕСА_1 - статусу службового шляхом направлення відповідного клопотання до Київської районної адміністрації Одеської міської ради.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2014 відкрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про: визнання дій УСБ України в Одеській області, спрямованих на зняття ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартирного обліку протиправними; визнання протизаконним та скасування рішення житлово-побутової комісії УСБ України в Одеській області від 04 лютого 2014 року за протоколом №1 щодо зняття ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартирного обліку; зобов`язання УСБ України в Одеській області поновити ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на квартирному обліку в УСБУ в Одеській області з 04 лютого 2014 року; зобов`язання УСБ України в Одеській області утриматися від вчинення дій, спрямованих на зняття ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із квартирного обліку та виселення з квартири АДРЕСА_1 повторно у будь-який спосіб. В іншій частині позовних вимог у відкритті провадження у даній справі відмовлено.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії УСБ України в Одеській області, спрямовані на зняття з квартирного обліку неповнолітнього ОСОБА_2 . Визнано протиправним та скасовано рішення житлово-побутової комісії УСБ України в Одеській області №1 від 04 лютого 2014 року у частині зняття з квартирного обліку неповнолітнього ОСОБА_2 . Зобов`язано УСБ України в Одеській області поновити неповнолітнього ОСОБА_2 на квартирному обліку в УСБ України в Одеській області з 04 лютого 2014 року. Зобов`язано УСБ України в Одеській області утриматися від вчинення дій, спрямованих на зняття із квартирного обліку та виселення з квартири АДРЕСА_1 неповнолітнього ОСОБА_2 .

У касаційній скарзі Управління служби безпеки України в Одеській області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 (м. Одеса) від 20 жовтня 1999 року (протокол № 7) ОСОБА_4 зі складом сім`ї 4 особи (він, дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 1989 р. н., син - ОСОБА_2 1997 р. н.) був прийнятий на квартирний облік до загальної черги, про що зроблено запис в книзі обліку громадян, які включені в списки військовослужбовців на отримання житлових приміщень Військової частини НОМЕР_1 (м. Одеса) під номером 38.

Рішенням житлово-побутової комісії від 16 серпня 2002 року (протокол № 7) ОСОБА_4 зі складом сім`ї 4 особи був переведений із черги КЕЧ Одеського гарнізону до УСБ України в Одеській області де і перебуває на квартирному обліку.

Рішенням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27 листопада 2003 року № 1858 двокімнатна квартира АДРЕСА_1 була включена до числа службових жилих приміщень УСБ України в Одеській області.

Вказана службова квартира відповідно до наказу начальника УСБ України в Одеській області № 178/ДСК від 08 травня 2004 року була надана співробітнику УСБ України в Одеській області ОСОБА_4 зі складом сім`ї 4 особи. В подальшому, на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1780 від 15 червня 2004 року було видано ордер на службове жиле приміщення (серія ГІР № 0908).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2013 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2013 року, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Неповнолітній ОСОБА_2 залишився на утриманні матері, ОСОБА_4 сплачує ОСОБА_1 аліменти на його утримання.

10 грудня 2013 року ОСОБА_4 у зв`язку з розірванням шлюбу звернувся з рапортом до начальника УСБ України в Одеській області з проханням внести зміни до його житлової справи та вважати склад його сім`ї - одна особа.

За результатами розгляду зазначеного рапорту на засіданні житлово-побутової комісії було прийнято рішення (протокол засідання від 04 лютого 2014 року) про внесення змін до справи квартирного обліку ОСОБА_4 , а саме, у зв`язку з розірванням шлюбу вважати склад його сім`ї - одна особа.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2013 року не визначено, що син ОСОБА_4 залишається проживати разом з ним, відповідачем правомірно було прийнято рішення про визначення складу сім`ї ОСОБА_4 як одну особу.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що оскільки рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2013 року (про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ) не було визначено жодного члена сім`ї, який залишається з ОСОБА_4 , у відповідача виникла підстава, передбачена пунктом 3.16 «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Служби безпеки України №792 від 06 листопада 2007 року (далі Інструкція), для зняття позивачів з квартирного обліку. При цьому апеляційний суд вказав, що пункт 3.16 Інструкції в частині, яка передбачає зняття з квартирного обліку (у разі розірвання шлюбу) дітей військовослужбовця, які не залишились з ним за рішенням суду, суперечить нормам чинного законодавства України, у зв`язку з чим він не підлягає застосуванню у зазначеній частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.16 Інструкції у разі розірвання шлюбу на обліку разом із військовослужбовцем залишаються тільки члени його сім`ї, які, згідно з рішенням суду, залишилися з ним, а в разі, коли ці члени сім`ї повнолітні, - за їх письмовою згодою.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2013 року (про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ) не було визначено жодного члена сім`ї, який залишається з ОСОБА_4 .

Враховуючи вказане, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що у відповідача виникла підстава, передбачена пунктом 3.16 Інструкції, для зняття позивачів з квартирного обліку.

Разом з тим, відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Преамбулою Закону України «Про охорону дитинства» визначено охорону дитинства як стратегічний загальнонаціональний пріоритет з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток та встановлено основні засади державної політики у цій сфері.

Згідно частини 2 статті 11 зазначеного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Враховуючи наведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що пункт 3.16 Інструкції у частині, яка передбачає зняття з квартирного обліку (у разі розірвання шлюбу) дітей військовослужбовця, які не залишились з ним за рішенням суду, суперечить зазначеним вище нормам.

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що позовні вимоги стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Управління служби безпеки України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало