Справа № 2а-4385/10
Суддя: Сидорук Є. І. Є. І.
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4385/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

В особі судді Сидорука Є.І.

При секретарі Патій Н.А.

З участю позивача ОСОБА_1

Представника позивача ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про перерахунок пенсії, починаючи з 01.07.2008 року виходячи з суми 7301 грн. 70 коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області з 01.07.2008 року йому була призначена пенсія за вислугу років виходячи з суми 6018,60 грн. На момент звільнення грошове забезпечення його становило 8113 грн.. Вислуга років станом на 30.06.08 року складає 25 років 10 місяців 23 дні, у пільговому - 35 років 00 місяців 16 днів. Для розрахунку пенсії йому була взята не сума 8013 грн., а значно менша сума 6687,33 грн. Вважає, що пенсія йому нарахована в порушення вимог чинного законодавства, і необхідно нарахувати йому пенсію 7301,70 грн.

Просить суд визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. «а» ст.. 13 та ст.. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з розміру грошового забезпечення за остатньою штатною посадою перед звільненням протиправною та зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити йому перерахунок пенсії з 01.07.2008 року, згідно пункту «а» ст.. 13 та ст.. 43 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з розміру грошового забезпечення за остатньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення) та премії, виходячи з суми 7301 грн. 70 коп.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в судовому засіданні позов не визнала і в обґрунтування своєї позиції пояснила, що при призначенні пенсії позивачу, Пенсійний фонд виходив з вимог положення п. 7 Постанови № 393 в редакції Постанови. КМУ №. 45 від 13.02.2008 року, яка була прийнята в період чинності редакції ст.. 43 Закону України №2262, яка згодом визнана неконституційною. Оскільки ч. З ст. 43 Закону № 2262 в редакції на час виникнення спірних правовідносин, безпосередньо не зазначає, у якому розмірі слід враховувати при призначенні пенсії саме щомісячні додаткові види грошового забезпечення , то правомірно застосовувались положення Постанови КМУ № 393. У зв»язку з цим, рішення головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про призначення пенсії в розмірі 6687,33 грн. не може визнано не чинним.

Просить суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1, проходив військову службу в органах безпеки України з 1984 року по 30 червня 2008 року. Наказом Голови Служби Безпеки України № 825-ос від 17 червня 2008 року позивач був звільнений з військової служби за станом здоров»я відповідно до підпунктів «а» п. 61 та «б» п. 63 « Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у СБУ» та наказом начальника Управління СБУ в Хмельницькій області № 127-ос від 30 червня 2008 року виключений зі списків особового складу управління. Вислуга років станом на 30 червня 2008 року складає 35 років 00 місяців 16 днів, з них : військова служба у календарному обчисленні - 25 років 10 місяців 23 дня, у пільговому обчисленні - 06 років 08 місяців 29 днів, навчання у вищому навчальному закладі - 02 роки 04 місяці 24 дня.

Згідно ст.. 43 Закону України « Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб, пенсії обчислюються з грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням , враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим спеціальним званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, (надбавку, доплати підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Згідно ст.. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З 01.01.07 року головне управління Пенсійного фонду України здійснює призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу. І мають право на пенсійне забезпечення згідно Закону України « Про пенсійне забезпечене осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб...».

Як вбачається з матеріалів справи Головним управлінням Пкенсійнбого фонду України в Рівненській області позивачу було нарахована пенсія за вислугу років на підставі Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і деяких інших осіб...» в розмірі 6018,60 грн. починаючи з 01.07.2008 року.

Як було встановлено судом позивачу була нарахована пенсія з посадового окладу у сумі 1600 грн., окладу за військовим званням у сумі 135 грн., процентна надбавка за вислугу років 40 % у сумі 694 грн. та середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці у сумі 4258,33 грн., а всього 6687,33 грн. та у відповідності до ст.. 37 Закону України « Про Державний бюджет на 2007 років» і щомісячні додаткові види грошового забезпечення позивачу були визначені за шість останніх календарних місяців служби перед звільненням.

З грошового атестата ОСОБА_1 серія СБ № 007661 слідує, що останній задоволений такими видами грошового забезпечення : посадовий оклад 1600 грн., оклад за військовим званням 135 грн., 40 % процентна надбавка за вислугу років у сумі 694грн., 100 % надбавка за ВОВЗ у сумі 2429 грн., 15 % надбавка за таємність у сумі 240 грн., 100 % надбавка за службу у відділі « А» у сумі 1735 грн., 50% надбавка за аналітичну роботу та оперативну діяльність у сумі 800 грн., 20 % надбавка за ОУС з підвищеним ризиком для життя у сумі 320 грн., 10 % премія за червень у сумі 160 грн. всього - 8113 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять ; посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Суд вважає, що при призначення пенсії позивачу, головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повинно було керуватись не Законом України « Про Державний бюджет України на 2007 рік», а ст.. ст.. 8,19,22 Конституції України, п. «а» ст.. 43 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст. 1-2 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як вбачається з ст.. 22 Конституції України - права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей « - нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними.

В рішенні Конституційного Суду України від 14 червня 2007 року № 3-рп/2007 визначено , що Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 ( справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання ) констатував - зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб»єктів, розміру території, часі, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

В своєму рішенні Конституційний суд України від 9 липня 2007 року № 6- рп 2007 по справі № 1-29/2007 констатував : « ……. у Конституції України проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. І ) , визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов»язком держави ( ст.. З ) , права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст.. 21 ), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст.. 22 ).

Зупинення дії законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за колом осіб і має здійснюватися відповідно до вимог Конституції України. Ця юридична процедура знаходиться в органічному зв»язку із скасуванням законів, внесенням до них змін та доповнень . Отже, у такому випадку законом про державний бюджет України припиняється на певний строк правове регулювання відносин у сфері соціального захисту, зупиняється дія механізму реалізації конституційних соціально-економічних прав громадян, що призводить до обмеження права на соціальний захист. Систематичне зупинення законами про Державний Бюджет України дії чинних законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій фактично скасовує їх дію. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженняи прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених основним Законом України.

У ст.. 64 Конституції України вичерпно визначені такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин.

Внаслідок зупинення на певний час дії чинних законів України, якими встановлено пільги, компенсації чи інші форми соціальних гарантій, відбувається фактичне зниження життєвого рівня громадян, який не може бути нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму ( ч. З ст. 46 Конституції України), та порушується гарантоване у ст.. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень.

Таку правову позицію Конституційний суд України висловив у рішенні від 20 березні 2002 року № 5-рп/2002 ( справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) , ( пункт (6 мотивувальної частини).

Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний засти і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообов»язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади , місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Конституційний суд України неодноразово розглядав за зверненням суб»єктів права зі конституційне подання справи і приймав рішення, у яких визнавав окремі положення законів про Державний Бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій такими, що не відповідають Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5 -рп/2002 ( справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 ( справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів), від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 ( справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 ( справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання ).

Рішенням Конституційного суду України від 08.09.2009 року № 19-рп/2009 у справі № 1-27/2009 щодо відповідності Конституції України ( конституційності ) п. 10 Постанови КМ України « Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» зазначив, що « .... Відповідно до Конституції України основи соціального захисту , форми і вади пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (п. 6 ч. 1 ст. 92 ).

Згідно із Законом України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування « - умови, норми та порядок пенсійного забезпечення передбачаються законами про пенсійне забезпечення ( абзац шостий ч. З ст. 4), порядок визначення розмірів пенсійних виплат встановлюється лише цим Законом ( абзац сьомий ч. 2 ст. 5 .). Положення цього Закону не містять обмежень максимального розміру пенсій.

Виходячи з вимог п. 2,3 ст. 116 Конституції України - Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо встановлення розміру пенсій.

Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України , Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов»язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що при призначенні пенсії позивачу виходячи з розміру грошового забезпечення 6687,33 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області порушило вищевказані вимоги законів Конституції України , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 70,72,94,159,161,161,163,167,185,186, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. «а» ст.. 13 та ст.. 43 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з розміру грошового забезпечення за остатньою штатною посадою перед звільненням протиправною.

Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2008 року, згідно пункту «а» ст.. 13 та ст.. 43 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з розміру грошового забезпечення за остатньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням , процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення) та премії, виходячи з суми 7301 грн. 70 коп.

Стягнути з держави на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі З грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

Повний текст постанови виготовлений 28 листопада 2010 року.

Суддя