Справа № 2а-182/11
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-182/11 Головуючий у 1-й інстанції: Ребрина К.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"26" липня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії cуддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є. Романчук О.М.

При секретарі судового засідання: Шолковій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.11р. у справі №2а-182-11 за позовом ОСОБА_3 до Городецької сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання недійсним рішення відповідача

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про визнання недійсним рішення відповідача №42-6/У від 13.07.10р.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.11р. адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено.

07.02.11р. ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану постанову, мотивовану тим, що оспорювана постанова порушує її права та інтереси.

Разом зі скаргою ОСОБА_2 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.11р. задоволено заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.11р. у справі №2а-182-1.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що оспорювана постанова складена з порушеннями ст. 163 КАС України, оскільки не містить мотивувальної частини та прийнята з порушенням ст.53 КАС України, внаслідок протиправного незалучення ОСОБА_2 до участі у справі як третьої особи. Вважає, що рішення у справі порушує її права, як спадкоємиці земельної ділянки щодо якої є спір.

В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд скасувати постанову та прийняти нову про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3

Позивач у письмових запереченнях та його представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та просив суд залишити постанову суду першої інстанції без змін з огляду на її обґрунтованість та правомірність.

У письмових запереченнях від 09.06.2011р. відповідач також заперечував вимоги апеляційної скарги та просив суд залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату час судових засідань був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи (ч. 4 ст. 196 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та її представника, позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, позивач набув права приватної власності на будинок №6 по вул. Петровського у с. Городецьке на підставі договору дарування від 11.08.94 р., укладеного з ОСОБА_4 та договору купівлі продажу від 05.07.99р., про що виконавчим комітетом Городецької сільської ради позивачу видано відповідне свідоцтво (а.с. 10).

У звязку з набуттям права власності на вказану будівлю, позивач звернувся до Городецької сільської ради із заявою про передачу земельної ділянки у власність.

Рішенням Городецької сільської ради 8-ої сесії 23-го скликання від 09.09.99р. №8-6 припинено право приватної власності на земельні ділянки ОСОБА_4 площею 0,36 га по вул. вул. Петровського,6.

Цим же рішенням надано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку по вул. Петровського,6 для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства 0,18 га.

На підставі вказаного рішення, 25.11.09р. позивачу було видано державний акт на право приватної власності на землю (а.с. 7).

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року N 561-XII (чинного до 01.01.2002р. та на момент переходу права власності на будівлю, надалі ЗК України), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Відповідно до ст. 6 ЗК України, передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Отже, набуття позивачем права власності на земельну ділянку у звязку з переходом права власності на будівлю і споруду та на підставі рішення відповідача від 09.09.99р. №8-6 відповідає вимогам закону.

Між тим, Городецька сільська рада, своїм рішенням від 13.07.10р. №42-6/У визнала таким, що втратило чинність своє попереднє рішення від 09.09.99р. №8-6.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності рішення Городецької сільської ради від 13.07.10р. №42-6/У, виходячи з наступного.

Як зазначив Конституційний Суд України у мотивувальній частині свого рішення від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

В Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Отже, враховуючи, що рішення сільської ради від 09.09.99р. №8-6, як індивідуально-правовий акт, - є юридичним фактом, на підставі якого у позивача виникло право на землю та відповідні обов'язки, правомірність набуття такого права у встановленому законом порядку не спростована, одностороннє скасування радою свого ж акта через більше як десять років порушує право позивача, а відтак, є протиправним.

Та обставина, що скасування рішення сільради від 09.09.99р. №8-6 здійснено оспорюваним рішенням відповідача на виконання протесту Прокуратури Уманського району від 12.07.10р. №50-252 вих.10, - не спростовує протиправність такого скасування.

Так, прокурор у своєму протесті зазначає на порушення сільською радою при прийнятті рішення від 09.09.99р. №8-6 статті 28 ЗК України, що полягало у протиправному припиненні права приватної власності гр. ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка померла 28.07.98р., порушивши при цьому права спадкоємців.

Проте, як встановлено колегією суддів при апеляційному перегляді справи, право приватної власності на землю гр. ОСОБА_4 за її життя не оформила.

Так, відповідно до ст.23 Земельного кодексу України, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Як свідчать обставини справи, державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР 15-8-440 (а.с 4) був виданий на ім'я ОСОБА_4 19.04.09р., на підставі рішення Городецької сільської ради народних депутатів №5-12 від 30.03.99р, після її смерті (померла 28.07.98р.).

Рішення Городецької сільської ради народних депутатів №5-12 від 30.03.99р було визнано таким, що втратило чинність рішенням цієї ж сільської ради від 09.09.99р. №8-6, тобто ще до оформлення державного акта на ім'я ОСОБА_4

Дізнавшись про існування двох державних актів на право приватної власності на одну і ту ж земельну ділянку позивач оспорив до суду державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_4

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області віл 20.07.10р. (а.с. 5) у справі №2а-478-2010 позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі: визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР 15-8-440, виданий ОСОБА_4

Вказана постанова набрала законної сили, що підтвердили представники в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.53 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки.

За наведених обставин та приймаючи до уваги те, що оспорюване рішення є актом індивідуальної дії ненормативного характеру, доводи апелянта про порушення судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 53 КАС України внаслідок незалучення останньої до участі у справі як третьої особи , - не заслуговують на увагу. Між тим, якщо особа вважає, що право іншої особи, яке посвідчено актом порушує її права на земельну ділянку, це не перешкоджає особі оспорювати такі права в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення сільського голови Городецької сільської ради від 13.07.10р. №42-6/У та не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206 КАС України Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.11р. у справі №2а-182- залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.11р. у справі №2а-182 - без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Пилипенко О.Є.

ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі:01.08.2011р.