Справа № 813/3022/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року справа № 813/3022/15

11год. 36хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Павлишин Ю.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту Державної виконавчої служби України про визнання протиправною і скасування постанови, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - ВПВР ДВС України), в якій просить:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця ВПВР ДВС України Медведєва О.В. щодо закінчення виконавчого провадження №39434255;

- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №39434255 від 12.12.2014р., винесену головним державним виконавцем ВПВР ДВС України Медведєвим О.В.;

- зобов'язати ДВС України вчинити всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини №54552/09 від 25.07.2013р. "Хворостяной та інші проти України".

Ухвалою від 08.07.2015р. суд допустив заміну первинного відповідача ВПВР ДВС України на належного відповідача департамент ДВС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №39434255 від 12.12.2014р. без врахування того, що рішення Європейського суду з прав людини №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України» не виконано в повному обсязі. Так, постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2010р. у справі №2а-129/10, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2010р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.12.2010р., визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області (далі - УПФ України в Миколаївському районі Львівської області) щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, зобов'язано УПФ України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії та в подальшому виплачувати позивачу пенсію у перерахованому розмірі. Проте, рішення судів в частині виплати в подальшому позивачу пенсії у перерахованому розмірі станом на час розгляду справи не виконано.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2010р. у справі №2а-129/10, залишеному без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2010р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.12.2010р., визнано протиправною бездіяльність УПФ України в Миколаївському районі Львівської області щодо недоплати ОСОБА_1 сум державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.10.2008р. по 30.09.2009р.; зобов'язано УПФ України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії як інваліду 3 групи з 01.10.2008р. по 30.09.2009р., згідно з ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії на відповідний рік та виплати недоотримані пенсійні суми; зобов'язати УПФ України в Миколаївському районі Львівської області в подальшому до зміни законодавства або обставин, в яких зроблено перерахунок пенсії, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію, виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком.

Постановою державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ Лисенко М.І. від 16.09.2010р. відкрито виконавче провадження №21398177 по виконанню виконавчого листа, виданого 02.09.2010р. Миколаївським районним судом Львівської області у справі №2а-129/10 щодо зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії як інваліду 3 групи з 01.10.2008р. по 30.09.2009р., згідно з ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії на відповідний рік та виплати недоотримані пенсійні суми; зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області в подальшому до зміни законодавства або обставин, в яких зроблено перерахунок пенсії, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію, виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком.

Постановою державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ Лисенко М.І. від 11.03.2011р. закінчено виконавче провадження №21398177 з тих підстав, що боржником УПФ України в Миколаївському районі Львівської області нараховано та виплачено стягувачу ОСОБА_1 кошти відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.10.2008р. по 30.09.2009р.

Згідно з листом ВДВС Миколаївського РУЮ від 13.10.2011р. №В-2/3253/09-20/12870 позивачу за період з 01.10.2008р. по 28.02.2011р. виплачена сума 84869,11грн. Починаючи з лютого 2011р. розмір пенсії становив і виплачувався в розмірі 5150грн., а з 01.04.2011р. - 5245,2грн. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2011рік» від 14.06.2011р. встановлено, що в 2011році норми і положення ст.ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011рік. На виконання ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2011рік» від 14.06.2011р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються з державного бюджету» від 06.07.2011р. №745. З прийняттям цієї постанови втратили чинність урядові рішення, які визначали розміри виплат для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З цих підстав, відповідач вважає, що ним виконано вимоги виконавчого листа, виданого 02.09.2010р. Миколаївського районного суду Львівської області у справі №2а-129/10, в повному обсязі та правомірно закінчено виконавче провадження №21398177.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України», заявником у якій був, зокрема позивач, встановлено порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції; ст.13 Конвенції; зобов'язано державу-відповідача виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 євро кожному заявникові або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом в день здійснення платежу; зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на вказані суми нараховується простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Головний державний виконавець ВПВР ДВС Медведєв О.В. постановою від 12.12.2014р. закінчив виконавче провадження з примусового виконання рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. щодо зобов'язання держави-відповідача виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 євро кожному заявникові або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом в день здійснення платежу.

Листом ВПВР ДВС України від 27.10.2014р. №Ч-14184-2-381/16 позивача повідомлено, що заходи примусового виконання рішень національного суду - зобов'язального характеру, які підлягали виконанню в рамках рішення ЄСПЛ, першочергово повинен вжити виконавець, на виконанні якого перебувало рішення національного суду, а не державний виконавець ВПВР ДВС України. Крім того, зазначено, що Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» не визначено повноважень (механізму) державного виконавця ВПВР ДВС України в частині виконання рішення національного суду в рамках рішення Європейського суду з прав людини.

У відповіді Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ від 23.03.2015р. №Ч-2632/12.01 зазначено, що виконання рішення ЄСПЛ як в частині виплати справедливої сатисфакції, так і в частині виконання рішень національних судів покладено на ДВС України.

Таким чином, суд встановив, що рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України» в частині зобов'язання держави-відповідача виконати рішення національних судів, а саме виконати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2010р. у справі №2а-129/10 щодо зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області в подальшому до зміни законодавства або обставин, в яких зроблено перерахунок пенсії, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, станом на час розгляду справи не виконано.

Постановою головного державного виконавця ВПВР ДВС Медведєва О.В. від 12.12.2014р. виконавче провадження №39434255 закінчено, у зв'язку з виконанням рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою головного державного виконавця ВПВР ДВС України Медведєва О.В. щодо закінчення виконавчого провадження №39434255 позивач звернувся до суду з вимогою про скасування постанови, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Суд, вирішуючи справу по суті, виходить з наступного.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ регулюються Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон).

Відповідно до ст.3 Закону рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається вказаним Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені вказаним Законом.

Зі змісту глави 3 вказаного Закону вбачається, що виконання рішення ЄСПЛ включає в себе три складові: виплату відшкодування, застосування додаткових заходів індивідуального характеру та застосування заходів загального характеру. Виплата відшкодування та застосування додаткових заходів індивідуального характеру спрямовані на відновлення прав конкретної особи - стягувача, а застосування заходів загального характеру покликане запобігти порушенню норм Конвенції в майбутньому.

Згідно з ст.8 Закону виплата відшкодування стягувачеві здійснюється у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні в порядку, визначеному вказаним Законом та Законом України «Про виконавче провадження». Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 вказаного Закону.

Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

З наведених нормативних положень вбачається, що виконання рішення ЄСПЛ в частині виплати відшкодування здійснюється ДВС України в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Суд встановив, що позивачу виплачене відшкодування відповідно до рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України», а саме платіжним дорученням Міністерства юстиції України №4759 від 07.11.2013р.

ОСОБА_1 перераховані кошти у сумі 21608,28грн. (еквівалент 2000 євро) та платіжним дорученням Міністерства юстиції України №4759 від 07.11.2013р.

ОСОБА_1 перераховані кошти у сумі 59,94грн. (пеня за несвоєчасне виконання рішення ЄСПЛ).

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач забезпечив примусове виконання рішення ЄСПЛ в частині виплати позивачу відшкодування у виконавчому провадженні №39434255.

Відповідно до ст.10 Закону з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру. Додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Відновлення попереднього юридичного стану Стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

З аналізу наведених норм вбачається, що виконання рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України» в частині зобов'язання держави-відповідача виконати рішення національних судів, а саме виконати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2010р. у справі №2а-129/10 щодо зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області в подальшому до зміни законодавства або обставин, в яких зроблено перерахунок пенсії, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію, виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, відноситься до додаткових заходів індивідуального характеру.

Згідно з ст.11 Закону обов'язок вжиття додаткових заходів індивідуального характеру покладено на Орган представництва (відповідно до ст.1 Закону Орган представництва - орган, відповідальний за забезпечення представництва України в ЄСПЛ та координацію виконання його рішень).

Протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства;

б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання, передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва.

Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва.

Орган представництва в рамках здійснення передбаченого частиною другою вказаної статті контролю має право отримувати від органів, які є відповідальними за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, інформацію про хід і наслідки виконання таких заходів, а також вносити Прем'єр-міністрові України подання щодо забезпечення виконання додаткових заходів індивідуального характеру.

З огляду на наведене, суд вважає, що застосування додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у рішенні ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України», а саме зобов'язання держави-відповідача виконати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2010р. у справі №2а-129/10 щодо зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області в подальшому до зміни законодавства або обставин, в яких зроблено перерахунок пенсії, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, покладено не на відповідача, а на Орган представництва.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно виніс постанову від 12.12.2014р. про закінчення виконавчого провадження №39434255, оскільки виконав рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України» в частині виплати позивачу відшкодування в повному обсязі. Щодо обов'язку виконання вказаного рішення в частині застосування додаткових заходів індивідуального характеру (забезпечення виконання рішень національних судів), то він відповідно до ст.11 Закону покладений на Орган представництва, а не на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для зобов'язання ДВС України вчинити всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії щодо виконання виконавчих рішень Європейського суду з прав людини №54552/09 від 25.07.2013р. «Хворостяной та інші проти України».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням встановлених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, наявних у матеріалах справи доказів, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до департаменту Державної виконавчої служби України про визнання протиправною і скасування постанови, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 06.10.2015р.

Суддя А.Г. Гулик