Справа № 2а-7753/10/1370
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2015 р. м. Київ К/800/11952/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в письмовому провадженні касаційний розгляд справи за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в місті Дрогобичі Львівської області (далі - УПФ) до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області (далі - Фонд) про зобов'язання прийняти до відшкодування витрати по виплаті пільгових пенсій за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року представник УПФ звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив зобов'язати Фонд прийняти до відшкодування витрати, понесені на підвищення пенсій за період з січня по липень 2010 року в розмірі 5108,49 грн.

Посилався на те, що за рішенням Кабінету Міністрів України від 11 березня 2009 року № 198 з 1 квітня здійснено підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію та інвалідам. Такі виплати проводяться за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія, щомісячне довічне грошове утримання або державна соціальна допомога, тому відповідач повинен відшкодувати зазначені витрати.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Львівський апеляційний адміністративний суд рішенням від 10 лютого 2014 року постанову окружного суду скасував та ухвалив нову про задоволення позову. Зобов'язано Фонд прийняти до відшкодування витрати на підвищення пенсії за січень-липень 2010 року у сумі 5108,49 грн.

В касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені апеляційним судом, просить рішення цього суду скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказує на те, що законодавством не передбачено відшкодування підвищення до пенсії, крім того, зазначає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку відсутності згоди на підписання актів звірки відшкодування витрат в порядку адміністративного судочинства повинні вирішуватися вимоги про стягнення витрат, а не зобов'язання у підписанні акту.

Апеляційний суд, вирішуючи спір, прийшов до висновку про обґрунтованість позову про зобов'язання відповідача прийняти до відшкодування витрат на підвищення пенсії, оскільки саме на Фонд покладається обов'язок по їх відшкодуванню.

Висновок апеляційного суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 6 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. У разі якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

У силу вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2009 року № 198 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі - постанова № 198) (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) з 1 квітня 2009 року Кабінет Міністрів України встановив підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, у розмірі 7,5 гривні, збільшуючи його з 1 липня - до 14,2 гривні, а з 1 жовтня - до 28,4 гривні.

За змістом пункту 2 постанови № 198 виплата підвищення до пенсії здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Частиною третьою статті 30 та частиною восьмою статті 36 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а також пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачено статтею 21 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

До страхових виплат, передбачених цим Законом, підвищення до пенсії не включається.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року N 5-4/4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за N376/7697 (далі - Порядок N 5-4/4), передбачено, зокрема, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати ПФУ виплачену останнім суму основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Аналіз положень постанови № 198, якою передбачено виплату підвищення до пенсії, дає підстави вважати, що така виплата не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фонду, необхідно враховувати те, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів, які відповідно до статті 46 Закону № 1105-XIV не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що підвищення до пенсії як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату підвищення до пенсії.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що обраний спосіб захисту про прийняття до відшкодування вказаних витрат не відповідає правовідносинам, встановленим Порядком N 5-4/4. Ним не врегульовані відносин, які виникають у випадку не підписання актів звірки розрахунків, оскільки встановлене ним правило розраховано на відсутність спору. У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду вимоги саме про стягнення таких сум мають вирішуватися в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення органами УПФ позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Саме до такого висновку зводиться правові позиції, висловлені Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2014 року (справа №21-154а14), від 23 квітня 2013 року (справа №21-108а13) від 28 листопада 2011 року (справа №21-326а11), які згідно зі статтею 244-2 КАС України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року скасувати, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман