Справа № 2а/0570/3331/2011
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року справа № 2а/0570/3331/2011

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Лях О.П.

суддів Горбенко К.П. , Шишова О.О.

при секретарі Турко І.Б.

за участю

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року у справі №2а/0570/3331/2011 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення сум, -

В С Т А Н О В И Л А :

02.03.2011 позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 08.10.1991р. він був обраний і працював суддею Харцизького міського суду, а з 25.02.1993р. суддею Гірницького районного суду м.Макіївки.

Постановою Верховної Ради України від 07.10.2010р. №2596-VІ «Про звільнення суддів» та наказом Гірницького районного суду м.Макіївки №55-к від 28.10.2010р. про звільнення та відрахування із списків працюючих суддів Донецької області позивача звільнено з займаної посади та від обовязків судді у відставку.

Відповідно до вказаного наказу №55-к від 28.10.2010р. відповідачі повинні були при звільненні виплатити компенсацію за невикористані відпустки за 118 календарних днів.

Проте, в порушення вимог чинного законодавства відповідачі не провели 28.10.2010р. виплати всіх сум компенсації позивачу, як звільненій особі.

Тому просив визнати протиправними дії ТУ ДСА в Донецькій області щодо не проведення розрахунку в день звільнення, зобовязати ДСА України виділити ТУ ДСА в Донецькій області додаткове фінансування для здійснення виплати середнього заробітку за весь час затримки, у звязку з невиплатою всіх сум компенсації за невикористані відпустки, належних при звільненні; зобовязати ТУ ДСА в Донецькій області здійснити нарахування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у звязку з невиплатою всіх сум компенсації за невикористані відпустки, належних при звільненні; стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області нараховані суми заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у звязку з невиплатою всіх сум компенсації за невикористані відпустки належних при звільненні.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року позовні вимоги позивача задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області щодо не проведення розрахунку в день звільнення позивача в частині виплати компенсації за невикористанні відпустки.

Зобовязано Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації у Донецькій області додаткове фінансування з бюджетної програми «Виконання рішень судів на користь суддів» для здійснення виплати судді у відставці Гірницького районного суду м. Макіївки ОСОБА_2 невиплаченої суми компенсації за невикористані відпустки за період роботи 28.09.2008р.-28.09.2009р. тривалістю 35 календарних днів та 15 додаткових календарних днів у розмірі 10813,00 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати суми компенсації з 29.10.2010 року по 15.06.2011 року.

Зобовязано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області здійснити нарахування судді у відставці Гірницького районного суду м. Макіївки ОСОБА_2 невиплаченої суми компенсації за невикористані відпустки за період роботи 28.09.2008р.-28.09.2009р. тривалістю 35 календарних днів та 15 додаткових календарних днів у розмірі 10813,00 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати суми компенсації з 29.10.2010 року по 15.06.2011 року.

З постановою суду першої інстанції не погодилися позивач та відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, звернулися з апеляційними скаргами, в яких зазначили, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального та матеріального права. Позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги. Відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Під час апеляційного розгляду справи позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити в повному обсязі його позовні вимоги.

Представники відповідачів належним чином повідомлені у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду. При таких обставинах колегія вважає можливим вирішити справу у відсутність представників відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач з 08.10.1991р. працював на посаді судді Харцизького міського суду, а з 25.02.1993р. на посаді судді Гірницького районного суду м.Макіївки. Постановою Верховної Ради України /254к/96-ВР/ позивач був обраний на посаду судді безстроково.

Наказом Гірницького районного суду м. Макіївки №55-к від 28.10.2010 року позивач звільнений з посади судді даного суду у звязку з виходом у відставку.

Пунктом 3 наказу передбачена виплата компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за період роботи з 28.08.2008р. по 28.09.2009р. тривалістю 35 календарних днів та додаткову відпустку за той же період тривалістю 15 календарних днів, основну щорічну відпустку за період роботи з 28.08.2009р. по 28.09.2010р. тривалістю 35 календарних днів та додаткову відпустку за той же період тривалістю 15 календарних днів, основну щорічну відпустку за період роботи з 28.09.2010р. по 28.10.2010р. тривалістю 3 дні та додаткову відпустку за той же період тривалістю 15 календарних днів, а всього 118 календарних днів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що законом, який визначає статус суддів і засади матеріального та соціально-побутового забезпечення суддів і підлягає застосуванню в даних правовідносинах є Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862 (далі за текстом Закон України №2862).

Згідно частини 5 статті 44 Закону України №2862 суддям надається щорічна відпустка тривалістю 30 робочих днів з наданням додаткового посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Однак за приписами статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453, яким є чинним на момент виходу у відставку позивача, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частина 2 даної статті визначає, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють:

- Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди щодо фінансового забезпечення діяльності цих органів;

- Державна судова адміністрація України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації.

Відповідно до вимог статті 143 Закону № 2453 суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача про те, що будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету відповідно до приписів частини 1 та 7 статті 23 Бюджетного кодексу України можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області є бюджетною установою, діє в рамках кошторису, затвердженого на один бюджетний період, який відповідно до частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України становить один_календарний рік, починається 01 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. А тому застосування вимог Кодексу законів про працю України при вирішенні спору є помилковим. Правом на відпочинок своєчасно позивач не скористався, однак вина відповідачів в цьому відсутня.

Суми нарахованих виплат компенсації під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не оспорювалися. На час апеляційного розгляду справи компенсації за невикористані відпустки отримані позивачем, проти чого він не заперечував.

З огляду на викладене колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати суми компенсації з 29.10.2010 року по 15.06.2011 року.

За приписами частини 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати суми компенсації з 29.10.2010 року по 15.06.2011 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року у справі № 2а/0570/3331/2011 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення сум залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року у справі № 2а/0570/3331/2011 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення сум задовольнити частково.

В пунктах 3 та 4 резолютивної частини виключити слова «та середнього заробітку за час затримки виплати суми компенсації з 29.10.2010 року по 15.06.2011 року».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 09.08.2011 року.

Колегія суддів : О.П. Лях

ОСОБА_3

ОСОБА_4