Справа № 2-а-137/2010
Суддя: Кірімова О. М.
Дата ухвалення: 2010-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Братський районний суд Миколаївської області
Справа №2А- 137/2010р. ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2010 року Братський районний суд
Миколаївської області
В складі: головуючої - судді КірімовоїО.М..
при секретарі - Москаленко С.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с Братське справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 ОЛЕКСІЙОВИЧА ДО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ АВТОМОБІЛЬНОЇ ІНСПЕКЦІЇ УМВС
УКРАЇНИ В РІВНЕНСЬКІЙ ОБЛАСТІ Про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Рівненській області, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення.
Свої вимоги мотивує тим, що інспектором ДПС Рівненської роти для ОДДЗ УДАЇ УМВС України в Рівненській області відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення від 07 травня 2010 року за те, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 303 км автодороги Київ-Чоп, рухаючись по маршруту Рівне-Київ, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25. Згідно зазначеної постанови про адміністративне правопорушення серії ВК № 093730, його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.І ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 270 грн. Вважає, що він не вчиняв дане правопорушення, а тому просив суд скасувати постанову.
В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги та суду пояснив, що він дійсно, 07 травня 2010 року, керував автобусом Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_2 за маршрутом Рівне-Київ, однак правил дорожнього руху не порушував. Працівником ДАІ взагалі йому не було надано протоколу про адміністративне правопорушення, а в самій постанові відсутні дані щодо порушення ним будь-якої вимоги правил дорожнього руху, за що передбачена була б відповідальність. В постанові також, хоча і зазначені свідки, однак відсутні їх адреси, що унеможливлює викликати їх до суду в якості свідків. А тому просив суд скасувати винесену відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 07 травня 2010 року .
Представник відповідача в судове засідання не з»явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належний чином. В наданому на адресу суду письмовому заперечені, просив суд відмовити позивачу в задоволені позову.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.І ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2010 року, о 10 год.40 хв., ОСОБА_1, керував автобусом Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_2 за маршрутом Рівне-Київ.
Відповідно до постанови серії ВК № 093730 по справі про адміністративне правопорушення від 07 травня 2010 року складеною відносно ОСОБА_1, зазначено, що останній не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.І ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 270 грн.( а.с.З).
Як вбачається із даної постанови, позивач не отримував протоколу про адміністративне правопорушення, що є невід»ємною частиною протоколу. Пояснень з даного приводу, представник відповідача не надав.
В даній постанові взагалі не зазначено, які вимоги правил дорожнього руху порушено позивачем, на підставі чого представником ДАІ робились висновки, що позивач скоїв правопорушення, передбачене ч.І ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім цього в постанові зазначено прізвища, імена та по-батькові свідків, однак відсутні дані щодо місця їх проживання, що унеможливлює викликати даних осіб в якості свідків до суду для підтвердження чи спростування факту правопорушення.
В наданих суду письмових запереченнях, представник відповідача просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, в зв»язку з пропущенням ним строку звернення до суду.
Так, відповідно до п.З ч.І ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в районний суд в порядку Кодексу адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними цим Кодексом.
Однак, в силу ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Оскільки постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 07 травня 2010 року, то як видно він вчасно звернувся до суду за захистом своїх прав не порушуючи строки подачі позову.
Тому, посилання представника відповідача на ст.. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де передбачений порядок подачі скарги, а не позовної заяви на постанову, є помилковим.
В силу ч.І ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 72 цього Кодексу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Іншого в судовому засіданні не добуто.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що на підставі постанови, яка винесена з порушенням норм чинного законодавства, відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідал ьності.
Керуючись ст.ст. 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 до управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 093730 від 07 травня 2010 року відносно ОСОБА_1 за ч.І ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.
Заява про апеляційне оскарження постанови Братського районного суду Миколаївської області подається протягом десяти днів з дня її проголошення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя Братського
районного суду: ОСОБА_2