Справа № П/811/2134/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року справа № П/811/2134/15

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Жук Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1
до та третя особаГоловного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області Дмитрівська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області
провизнання протиправним та скасування рішення, а також, зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, третя особа яка не заявляє позовних вимог на предмет спору на стороні позивача Дмитрівська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області у формі листа від 19.05.2015 року №31-11-0.21-9459/2-15 про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду строком на 20 років з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, площею 81.66 га із земель, що перебувають у державній власності і розташовані на території Димитрівської сільської ради;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 20.11.2014 року №104 "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах" в частині пунктів 78,79,80 Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах, який є додатком до цього наказу, і до якого включено земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 36,6618 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 29,8816 га, кадастровий номер НОМЕР_3; площею 5,0616 га, кадастровий номер НОМЕР_4;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2014 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду строком на 20 років з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, площею 85,2782 га із земель, що перебувають у державній власності і розташовані на території Димитрівської сільської ради Устинівської району Кіровоградської області (після інвентаризації земель та внесення їх до Державного кадастру земель у 2014 році - земельна ділянка, площею 36,6618 га, кадастровий номер НОМЕР_2, земельна ділянка, площею 29,8816 га, кадастровий номер НОМЕР_3; земельна ділянка, площею 13,6732 га, кадастровий номер НОМЕР_5, земельна ділянка, площею 5,0616 га, кадастровий номер НОМЕР_4).

Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач зазначила, що 24.06.2014 року нею подано заяву до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 20 років для ведення фермерського господарства площею 81,66 га.

Листом Держземагентство №31-11-0.21-5048/2-14 від 29.07.2014 року повідомило про відмову у задоволенні заяви посилаючись на ст.7 Закону України «Про фермерське господарство».

За результатами судового оскарження постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі №811/297/15 визнано протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов'язано повторно розглянути заяву від 24.06.2014 року.

Листом №31-11-0.21-9459/2-15 від 19.05.2015 року Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області повторно відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою посилаючись на те, що наказом Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 20.11.2014 року №104 земельні ділянки площею 29,8816 га, 5,0616 га та 36,6618 га включені до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права оренди на них на земельних торгах.

З наведеного позивач зробив висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, скасування наказу в частині земельних ділянок на які претендує позивач та зобов'язання повторно розглянути заяву.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких позицію позивача не визнає з підстав, що оскаржувана відмова ГУ Держземагенства у Кіровоградській області не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки, неможливість надати позивачу дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства обумовлена включенням даних земельних ділянок до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги.

Відповідно до ухвали від 19.08.2015 року подальший розгляд справи проведено в прядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держземагенства у Кіровоградській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 20 років для ведення фермерського господарства, площею 81,66 га (36,66 га, 40 га та 5 га) ріллі із земель, що перебувають у державній власності і розташовані на території Дмитрівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області (а.с.8).

Листом ГУ Держземагентство у Кіровоградській області №31-11-0.21-5048/2-14 від 29.07.2014 року повідомило про відмову у задоволенні заяви посилаючись на ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» (а.с.11).

ОСОБА_1 оскаржила вищевказану відмову в судовому порядку.

За результатами судового оскарження постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року у справі №811/297/15 визнано протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов'язано повторно розглянути заяву від 24.06.2014 року (а.с.12-15).

На виконання вимог суду ГУ Держземагентства у Кіровоградській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та листом №31-11-0.21-9459/2-15 від 19.05.2015 року повторно відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою посилаючись на те, що наказом Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 20.11.2014 року №104 земельні ділянки площею 29,8816 га, 5,0616 га та 36,6618 га включені до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права оренди на них на земельних торгах. На вказані земельні ділянки виготовлена необхідна документація із землеустрою та здійснено підготовку лотів до продажу (а.с.18).

Сторонами не заперечується наявність спірних земельних ділянок площею 36,6618 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 29,8816 га, кадастровий номер НОМЕР_3; площею 5,0616 га, кадастровий номер НОМЕР_4 в переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вирішуючи питання про законність дій ГУ Держземагенства у Кіровоградській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельних ділянок в оренду строком на 20 років для ведення фермерського господарства площею 81,66 га із земель, що перебувають у державній власності на території Дмитрівської сільської ради Устинівського та про наявність або відсутність підстав для зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч.1 ст.3 Земельного кодексу України).

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (ч.2 ст.4 Земельного кодексу України).

За змістом ст. 116 Земельного кодексу України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

На підставі ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За правилами ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно ст. 121 Земельного кодексу України встановлено право громадян на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

За змістом ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону

На підставі абз. 1 ч. 6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

За правилами абз. 1 ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У відповідності Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України, від 10.05.2012 року №258, Головне управління Держземагентства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане. Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), наказами Держземагентства України, дорученнями Голови Держземагентства України та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держземагентства України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

За змістом п. 4.32 цього Положення Головне управління відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно до наказу Держземагентства України 28.02.2013 року №72 (у редакції наказу Держземагентства України від 09.04.2013 р. №142) затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, якими визначають рекомендований механізм порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб.

Так, відповідно до пунктів 2.1., 2.2 цих Методичних рекомендацій при надходженні до територіального органу клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, відповідному територіальному органу безпосередньо в момент звернення рекомендується здійснити реєстрацію такого клопотання у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242, а також рекомендується вносити відомості про реєстрацію клопотання (дату реєстрації та вхідний номер) до програмного забезпечення. Після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов'язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити, зокрема у разі якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації: наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (частина шоста статті 118 Земельного кодексу України); відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта (п'ята) статті 116 Земельного кодексу України); чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"); чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина друга статті 29 Земельного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана відмова відповідача ґрунтується на включенні спірних земельних ділянок до переліку земельних ділянок, що виставляються на земельні торги.

Судом встановлено, що за дорученням Віце-прем'єр-міністра-Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. №37732/0/1-14 зобов'язано Держземагенство України забезпечити надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурентній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів, а також затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному сайті Держземагентства переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб щодо таких земельних ділянок.

На підставі наказу Держземагенства України від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014" введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. (протокол засідання № 2).

У відповідності до пункту 2 Протоколу засідання колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. № 2 про продаж прав на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на конкурентних засадах" прийнято рішення щодо:

- особистого контролю начальників головних управлінь Держземагенства в областях, м. Києві за забезпеченням виконання дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14;

- за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб, зокрема щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства та ведення особистого селянського господарства скласти, затвердити та оприлюднити на офіційному сайті Держземагентства України переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що мають бути об'єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу (крім тих, на яких розташовано нерухоме майно, або тих, які на законних підставах знаходяться у користуванні заявників, або тих, щодо яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою або станом на 15 жовтня 2014 року у відповідному головному управлінні вже зареєстровано клопотання про надання такого дозволу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

- за результатами аналізу поточних робіт із землеустрою та звернень фізичних і юридичних осіб на регулярній основі виявляти земельні ділянки, що користуються попитом та права на які можуть бути продані на земельних торгах, включати такі земельні ділянки до вищезазначених переліків шляхом видання наказів про внесення змін і доповнень до них та оприлюднювати оновлені переліки на офіційному сайті Держземагентства України.

На виконання вищевказаного наказу Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області прийнято наказ від 20 листопада 2014 року №104 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах» (а.с.23).

Згідно додатку до вказаного наказу ГУ Держземагенства у Кіровоградській області, земельні ділянки на які претендує позивач, а саме: площею 36,6618 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 29,8816 га, кадастровий номер НОМЕР_3; площею 5,0616 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за на території Дмитрівської сільської ради Устинівського району також увійшли до переліку земельних ділянок права оренди на які виставляються на земельні торги (а.с.24-26).

Таким чином, земельні ділянки на які претендувала позивач, включені до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах (земельних торгах).

Відповідно до ч.1 ст.134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: … передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Таким чином, законодавець виключає можливість продажу на земельних торгах земельної ділянки переданої громадянину для ведення фермерського господарства.

Позивач зазначає, що відповідно до п.2.1. Методичних рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів, структурним підрозділам головних управлінь Держземагентства в областях, місті Києві, управлінням (відділам) Держземагентства у районах (містах), міжрайонним, міжміським, міськрайонним управлінням (відділам) Держземагентства за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення фермерського господарства та ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва рекомендується здійснити добір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що можуть бути об'єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу (крім тих, на яких розташовано нерухоме майно, або тих, які на законних підставах знаходяться у користуванні заявників, або тих, щодо яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою, або станом на 15 жовтня 2014 року у відповідному головному управлінні вже зареєстровано клопотання про надання такого дозволу).

Позивачем оскаржується лист - відмова від 19.05.2015 року отже, застосуванню підлягають норми закону, що були дійсні на момент виникнення правовідносин.

В даному випадку суд зазначає, що у редакції від 25.12.2014 року наказу «Про Методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів» у пункт 2.1. Рекомендацій внесено зміни відповідно до яких, застереження щодо добору земельних ділянок права на які можуть бути виставлені на земельні торги - відсутні.

Впродовж судового розгляду справи судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів щодо передачі ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відсутність належних доказів протиправності дій відповідача, свідчить про відповідність його дій вимогам ч. 2 ст. 134, ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

Відповідно до ч.1 ст.136 Земельного кодексу України у переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Згідно з ч.3 ст.136 Земельного кодексу України Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відмови Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області ОСОБА_1 від 19.05.2015 року №31-11-0.21-9459/2-15 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельних ділянок неправомірною, як наслідок відсутні підстави для зобов'язання відповідача розглядати заяву ОСОБА_1 від 24.06.2014 року.

Проаналізувавши заяву ОСОБА_1 від 24.06.2014 року, додані до неї графічні матеріали, лист-відмову ГУ Держземагентства в Кіровоградській області від 19.05.2015 року та додаток до наказу «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах» №104 від 20.11.2014 року судом встановлено, що ОСОБА_1 просила надати в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства на території Дмитрівської сільської ради Устинівського району площею 81,66 га.

Відповідно до графічних матеріалів позивачем виділено чотири земельні ділянки розмірами: 36,66 га, 5,06 га, 13,6732 га та 29 га.

З листа Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 19.05.2015 року вбачається, що відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду в зв'язку з включенням їх до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права оренди на них на земельних торгах.

Згідно додатку до наказу «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах» №104 від 20.11.2014 року до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права оренди на них на земельних торгах включені земельні ділянки на території Дмитрівської сільської ради Устинівського району розмірами 36,6618 га, 5,0616 га,та 29,8816 га.

Отже, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 від 24.06.2014 року розглянута відповідачем не у повному обсязі в зв'язку з ненаданням оцінки та обґрунтувань щодо земельної ділянки розташованої території Дмитрівської сільської ради Устинівського району розміром 13,6732 га.

Стосовно застосування вимог нормативно-правових актів до даних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Суд застосовує насамперед норми Земельного кодексу України,яких цілком достатньо для оцінки спірних правовідносин, а галузеві нормативно-правові акти лише в частині, яка відповідає спеціальному закону.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Згідно з ч. 4,6 ст. 71 КАС України Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів".

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстави для висновку про повну неправомірність дій відповідача.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити частково.

2.Визнати протиправним рішення Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області у формі листа від 19.05.2015 року №31-11-0.21-9459/2-15 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду строком на 20 років з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, площею 13,6732 га із земель, що перебувають у державній власності і розташовані на території Димитрівської сільської ради.

3.Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2014 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду строком на 20 років з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, площею 13,6732 га із земель, що перебувають у державній власності і розташовані на території Димитрівської сільської ради Устинівської району Кіровоградської області.

4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.Стягнути на користь ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук