Справа № 806/1535/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" вересня 2015 р. Справа № 806/1535/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, Київської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" червня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним висновку, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, мотивуючи його тим, що наказом Київської митниці ДФС № 185-о від 06.03.2015 року її звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Східний термінал" Київської митниці ДФС за наслідками перевірки, проведеної у відповідності до вимог закону України "Про очищення влади". Підставою для звільнення став протиправний висновок Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Коростенська ОДПІ) про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 02.02.2015 № 1533/10/06-09-17-01 щодо недостовірності відомостей, внесених нею, ОСОБА_3 до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015

року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано висновок Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 1533/10/06-09-17-01 від 02.02.2015 в частині встановлення невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_3 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Визнано протиправним та скасовано наказ Київської митниці ДФС № 185-о від 06.03.2015 про звільнення ОСОБА_3

Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Східний термінал" Київської митниці ДФС з 31.03.2015.

Стягнуто з Київської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2015 по 16.06.2015.

Постанова в частині поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку за один місяць допущена до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржили відповідачі у справі:

-Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову , якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити;

-Київська митниця ДФС вважає, що наказ про звільнення позивачки виданий правомірно, на підставі висновку Коростенської ОДПІ, в межах наданих законом повноважень, відповідно до положень Закону України "Про очищення влади".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Встановлено,що ОСОБА_3 проходила публічну службу в митних органах з 01 серпня 2008 року.

На виконання вимог Закону України "Про очищення влади", відповідно до пункту 49 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563 "Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади", та згідно пункту 8 наказу Державної фіскальної служби України від 14.11.2014 № 270 "Про початок проведення перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади" при призначенні посадових осіб Київської митниці Міндоходів на посади в Київській митниці ДФС було розпочато проведення перевірки згідно Закону України "Про очищення влади".

При призначенні ОСОБА_3 на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста "Східний термінал" Київської митниці ДФС, згідно наказу від 05.12.2014 № 51-о (а.с. 57), 10.12.2014 відносно неї було розпочато перевірку, відповідно до Закону України "Про очищення влади".

Зокрема, Коростенською ОДПІ проведено перевірку відомостей, визначених пунктом 2частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_3, за результатами якої складено висновок № 1533/10/06-09-17-01 від 02.02.2015 (а.с. 81-82).

За висновком Коростенської ОДПІ , результатами проведеної перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_3 та підтвердних документів встановлено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_3 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_3 із законних джерел, зокрема, перевіркою встановлено, що у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік в позиції 35 «Автомобілі легкові» розділу ІV «Відомості про транспортні засоби» ОСОБА_3 вказано автомобіль Hyundai Accent 2011 року випуску, з об"ємом двигуна 1600, куб.см. за ОСОБА_3 зареєстрований транспортний засіб - легковий автомобіль Hyundai Accent 2011 року випуску. На запит Коростенської ОДПІ, ОСОБА_3 надала пояснення, що указаний автомобіль, вартістю 144150,00 грн. придбаний її близькими родичами як подарунок до 25-річчя, проте підтверджуючих документів на придбання автомобіля - не надано.

На підставі висновку Коростенської ОДПІ № 1533/10/06-09-17-01 від 02.02.2015 про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманих із законних джерел, наказом Київської митниці ДФС № 185-о від 06.03.2015 ОСОБА_3 була звільнена з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Східний термінал" Київської митниці ДФС.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд першої інстанції виходив з того, що складений Коростенською ОДПІ висновок, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин у справі та вимог законодавства, в частині встановлення невідповідності вартості майна, вказаного у декларації, доходам, отриманим ОСОБА_3 із законних джерел,-не відповідає ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправним та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим наказ Київської митниці ДФС про звільнення позивача також підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог правомірним та зазначає, що судом повно і правильно встановлено обставини справи, вірно застосовано норми матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» (далі - Закон № 1682) заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Статтею 5 Закону України «Про очищення влади» визначено, що перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Наказом Міністерства фінансів України 03 листопада 2014 року N 1100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 р. за N 1385/26162, затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі Порядок ), яким визначає процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка).

Згідно пункту 3 Порядку № 1100 загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає :

- в аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно з п. 4, 6 Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що у розділі IV декларації перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про транспортні засоби такої особи; відповідність вартості транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Частиною 10 ст. 5 Закону № 1682 передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених п.2 ч.5 цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Згідно з п. 12 Порядку № 1100 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Аналіз наведених норм права дає підстави суду для висновку про те, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 ст. 2 Закону України " Про очищення влади, за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов"язаний зазначити,- чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати, чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації, та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам. При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Вмотивований висновок, у якому встановлена недостовірність або невідповідність хоча б по одному із критеріїв, є безумовною підставою для звільнення особи із займаної посади.

Пунктом 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" встановлено, що керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Як встановив суд, висновок про невідповідність вартості майна інформації про доходи, отримані ОСОБА_3 із законних джерел, відповідач, Коростенська ОДПІ, мотивувала тим, що у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, вартість вказаного автомобіля Hyundai Accent 2011 року випуску, який куплений позивачем в 2011 році за 144150,00 грн. , не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

При цьому висновок, складений Коростенською ОДПІ за результатами перевірки, не містить жодного обґрунтування, з якої причини контролюючим органом не враховані доводи позивача про придбання автомобіля частково за заощаджені особисто 15 тис. грн. та за кошти батьків, подаровані ними саме для придбання автомобіля.

Як свідчить зміст позовної заяви ОСОБА_3, у якості фактичної підстави для звернення до суду із цим позовом вона зазначила, що відповідач не перевірив належним чином її пояснень щодо джерела отримання коштів для придбання автомобіля.

Матеріали справи містять належні докази, які не враховані відповідачем в процесі перевірки пояснень позивача щодо джерела доходів для придбання автомобіля , а саме :

-щодо наявності у ОСОБА_3 банківського вкладу на 15 тис. грн.;

-довідки про отриману батьком позивачки ОСОБА_4 , що працює директором ПрАТ "Західукрвибухпром" за 2008-2011 рік заробітну плату ;

-довідки про отриману матір"ю позивачки ОСОБА_5, що працює вчителем у місцевій школі, заробітної плати за аналогічний період;

-довідки УПФУ в Коростенському районі про розмір отримуваної батьками позивачки пенсії ;

-довідку про відчуження в листопаді 2010 року ОСОБА_5 автомобіля та суми виручених від продажу коштів.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку йдеться про перевірку законності джерела доходу особи, щодо якої проводиться перевірка, (оскільки цивільне та сімейне законодавство передбачає можливість вчинення правочинів, в тому числі укладання договорів, між членами сім'ї), а не про перевірку вказаних у декларації відомостей щодо члена сім'ї особи, щодо якої проводиться перевірка.

Відтак, контролюючий орган зобов"язаний був перевірити письмові пояснення ( в тому числі і додаткові) ОСОБА_3 щодо джерела отримання коштів для придбання автомобіля і дати їм належну оцінку у висновку.

При цьому, факт невнесення позивачем в декларацію за 2011 рік відомостей про отримання грошових коштів від батьків в якості подарунку, не позбавляє котролюючий орган здійснити належну перевірку зазначених декларантом джерел доходу.

Колегія суддів також зазначає, що у податкового органу є достатньо повноважень передбачених Податковим кодексом України (ст. 20), Порядком проведення перевірки відомостей, передбачених п. 2 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», щодо витребування такої інформації у державних органів, підприємств і т. п., в тому числі і у позивачки.

Між тим, приймаючи висновок, Коростенська ОДПІ не вжила заходів щодо встановлення об'єктивної інформації про доходи позивачки, а приймаючи рішення про звільнення митний орган не врахував, що об'єктивно доходи позивачки не встановлені.

З матеріалів справи не вбачається, що податковий орган скористався своїми повноваженнями щодо отримання повної та об'єктивної інформації щодо джерела коштів для придбання у 2011 році задекларованого автомобіля.

Враховуючи наведене, висновок Коростенської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 1533/10/06-09-17-01 від 02.02.2015 прийнято як з порушенням процедури перевірки та надання висновку, так і при неповному з'ясуванні обставин що підлягають врахуванню, невідповідність вартості майна, набутого позивачкою за час перебування на посадах, визначених п. п. 1-10 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, доходам отриманим нею з законних джерел, як того вимагає закон, належним чином не встановлена.

На підставі викладеного, суд вважає, що Коростенською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області перевірка щодо позивачки проведена неповно, висновок за результатами перевірки не відповідає вимогам діючих в Україні нормативних актів та підлягає скасуванню.

Враховуючи неправомірність висновку податкового органу, не є законним і звільнення позивачки, в основу якого покладений цей висновок.

При цьому колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про звільнення митний орган не врахував недоліки висновку.

Окрім наведеного, колегія суддів апеляційного суду вказує і на таке.

Положення зазначеного Закону України "Про очищення влади" набули чинності з дня наступного, що слідує за днем опублікування (опубліковано Голос України, 2014, 10, 15.10.2014 N 198).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В такому змісті назване правило закріплено і в міжнародно-правових документах, присвячених правам людини, зокрема у статті 15 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Згідно із зазначеним вище правилом дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб'єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акта, а також необхідною умовою довіри до держави і права.

Конституція України поширила дане правило не тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують покарання за злочин, а й загалом на всі види юридичної відповідальності. Це цілком відповідає сучасній європейській юридичній практиці, зокрема практиці Європейського суду з прав людини/

Принципи права de lege lato (з точки зору чинного закону) і lex retro non agit (закон зворотної дії не має) відображено у найважливіших міжнародно-правових актах. Ч. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини проголошує, що ніхто не може бути засуджений на підставі скоєння будь-якого діяння або за бездіяльність, які на час їх скоєння не становили злочину за національними законами або за міжнародним правом; ч. 1 ст. 7 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлює, що жодна людина не може бути обвинувачена у скоєнні кримінального злочину на підставі будь-якої дії або бездіяльності, які на час їх вчинення не становили кримінального злочину за національними законами або за міжнародним правом. Названі принципи стали також змістом ст. 65 і 70 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни; ст. 28 Віденської конвенції про право міжнародних договорів; ст. 9 Американської конвенції про права людини.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України від 09.02.99 р. № 1-рп/99, справа № 1-7/99, положення частини першої ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб.

На дату складання та подання позивачем декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік (15.03.2014), діюче на той момент законодавство не передбачало відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади за подання декларантом недостовірних або неповних відомостей.

Зазначене правило було запроваджене 16.10.2014 року Законом України "Про очищення влади".

Відтак, норми Закону України "Про очищення влади" в частині запровадженої відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади не мають зворотної дії у часті, а відтак , не поширють свою дію на правовідносини та проступки що мали місце до 16.10.2014року.

Згідно із вимогами ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 звільнена з роботи без законних підстав.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, Київської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 вул.Вигінська,5,с.Михайлівка,Коростенський район, Житомирська область,11523

3- відповідачу: Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Коротуна,3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

4- Київська митниця Державної фіскальної служби України міжнародний аеропорт "Бориспіль",м.Бориспіль,Київська область,08307

- ,