Справа № 2-а-2636/10/1970
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2010-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 2-а-2636/10/1970

04 жовтня 2010 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Подлісної І.М.

при секретарі Калиняк О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільської Ради Тернопільського району до ОСОБА_3 примусового виконання рішень відділу ДВС Головного Управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови ВП № 19694829 про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2010 року, визнання дій неправомірними

встановив:

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільська рада звернулася до адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови ВП № 19694829 про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2010р.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що 09 червня 2010 року підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області в особі старшого державного виконавця Наконечної Ірини Валеріївни відкрив виконавче провадження за вимогою Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі Тернопільської області про стягнення в його користь 13 200, 95 грн. Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільська рада оскаржила дану постанову в порядку ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження". 01 липня 2010 року за вихідним № 5106 підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області в особі начальника ППВР ОСОБА_4 направив лист про залишення заяви про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження без задоволення. За таких обставин ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сііьська рада звернулася до суду про скасування постанови старшого державного виконавця Наконечної Ірини Валеріївни від 09 червня 2010 року про відкриття виконавчого провадження за вимогою УПФУ в Тернопільському районі про стягнення в його користь з ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільської ради 13 200, 95 грн. та визнання дій підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області в особі начальника ППВР ОСОБА_4 та старшого державного виконавця Наконечної Ірини Валеріївни неправомірними.

Представник відповідача ОСОБА_3 примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області проти позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову - відмовити.

Суд. заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази вважає що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.03.2009 року на адресу Головного управління юстиції у Тернопільській області надійшов супровідний лист із вимогою № Ю-57У від 05.05.2010 року УПФУ в Тернопільському районі про стягнення з ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільської ради на користь УПФУ в Тернопільському районі 13 200, 95 гри.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" та п.1.1 Інструкції "Про проведення виконавчих дій" передбачено вичерпний перелік виконавчих документів які підлягають виконанню державною виконавчою службою, а саме до виконання підлягають рішення інших органів державної виконавчої влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу...

У відповідності до ч. З ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вимога Пенсійного фонду про сплату недоїмки є одночасно виконавчим документом, а також у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 даного Закону; за заявою прокурора у виявах представництва інтересів громадянина або держави в суді; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 24 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3 - денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів.

У виконавчому документі - вимозі УПФУ в Тернопільському районі вказано, що вимога набрала законної сили 25.05.2010року.

А тому, керуючись ст. ст. З, 18, 24 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 09.06.2010 року правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копія даної постанови згідно з положеннями статті 27 вищевказаного закону була надіслана сторонам виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішення, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

На основі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2010 року про стягнення у ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільської ради в користь УПФУ в Тернопільському районі 13 200, 95 грн. була винесена правомірно, оскільки не порушує прав, свобод та інтересів позивача.

Посилання представника позивача на те, що сума заборгованості вказана у вимозі УПФУ в Тернопільському районі не відповідає дійсній сумі існуючої заборгованості суд до уваги не приймає, оскільки дані твердження нічим не доведені і не мають відношення до даних правовідносин, які виникли між сторонами по даній справі.

При цьому позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільська рада не позбавлена права оскаржити дану вимогу УПФУ в Тернопільському районі в судовому порядку.

Також слід зазначити, що вимога Пенсійного фонду України в Тернопільському районі №Ю 57 У від 05 травня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільської ради 13 200, 95 грн. недоїмки зі страхових внесків позивачем в установленому Законом порядку не оскаржена.

Що стосується посилань позивача на неправомірність дій підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Тернопільській області о особі начальника ППВР ОСОБА_4 та старшого державного виконавця НаконечноїІ.В., то судом не встановлено будь-яких порушень ними норм Закону України «Про виконавче провадження», № 606-ХІУ від 21.04.1999р., а тому вимоги позивача в цій частині також є безпідставними.

Таким чином, на основі вищевказаного, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є необгрунтованими не відображені матеріалами справи та не відповідають представленим доказам, а тому у задоволені їх позовних вимог слід відмовити.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160-163 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», № 606-ХІУ від 21.04.1999р. суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сільської Ради Тернопільського району до ОСОБА_3 примусового виконання рішень відділу ДВС Головного Управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови старшого державного виконавця Наконечної Ірини Валеріївни ВП №19694829 про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2010 р. та визнання дій неправомірними - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.