Справа № 2-а-279/10
Суддя: Катрич О. М.
Дата ухвалення: 2010-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ковпаківський районний суд м.Сум
№ 2-А-279/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року м. Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Сум Катрич О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради, Головного управління міського казначейства України в Сумській області про про зобовязання до вчинення дій , стягнення сум,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, який мотивує тим, що вона народила дитину доньку Єлізавету, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У липні 2007 року їй була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Повноваження щодо призначення і виплати всіх видів державних допомог сімям з дітьми ст.5 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» надані державою органам соціального захисту населення за місцем проживання батьків. Згідно зі ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога при народженні дитини надається в сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей в віці до 6-ти років. Ст.43 цього Закону встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму. Але, положеннями Законів України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та «Про Державний бюджет на 2008 рік» розмір вищевказаних допомог було значно зменшено. В липні 2007 року Конституційний Суд України, розглядаючи справу про соціальні гарантії громадян, визнав положення п.7 та п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», як такі, що не відповідають Конституції України. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року було відновлено дію ст.ст. 41, 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування». В травні 2008 року Конституційний Суд України виніс аналогічне Рішення стосовно неконституційності положень Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік». Відповідно до Конституції України Закон про Державний бюджет України ґрунтується на діючих законах, а не вносить зміни до законів з метою зменшення видаткової частини бюджету. Відповідач повинен був надавати їй допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням змін в законодавстві щодо розміру даних державних допомог. Проте відповідачем враховані лише зміни щодо обмеження розміру допомоги, а зміни відповідно до Рішень Конституційного Суду України щодо скасування таких обмежень не були враховані.

Також позивачка зазначає, що отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вважає, що вказана допомога їй виплачувалася в розмірах значно менших, ніж визначено законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» їй повинна виплачуватись допомога до досягнення дитиною трирічного віку відповідно до прожиткового мінімуму для дітей до 6-річного віку, який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2007 р.» і Законом України «Про Державний бюджет на 2008 р.» на відповідний рік.

За підрахунками позивачки їй недоплатили допомогу при народженні дитини в сумі 1964 грн., а також допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з вересня 2007 р. по листопад 2008 р. включно в сумі 6775 грн.

Тому позивавчка просить:

1. Зобовязати відповідача зробити перерахунок допомоги при народженні дитини наданій в сумі, кратній 22,6 розмірів прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини в стягнути на її користь 1964 грн. заборгованості по допомозі при народженні дитини.

2. Зобовязати відповідача зробити перерахунок сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку у відповідності до ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» в редакції від 22.03.2001 р., ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в редакції від 25.03.2005 р. та п. 22 постанови КМУ від 27.12.2001 р. № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» в редакції 01.08.2006. до рівня не менше прожиткового мінімуму на місяць, стягнути на її користь заборгованость по допомозі по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку.

3. Зобовязати відповідача сплачувати щомісячно допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, а саме до 18.07.2010 р.

Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі

В судове засідання представник управління праці та соціального захисту населення не зявився, але в письмовому відгуку заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачка пропустила річний строк звернення до суду, а також посилаючись на те, що у 2007 р. відповідно до ст. ст. 12,15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» було передбачено виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного вку у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та допомоги при народженні дитини у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. У 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам проводилась згідно зі ст. ст. 56, 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», де було визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку незастрахованим особам (до категорії яких відноситься позивач) виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. А також посилаючись на те, що в 2008 році допомога по догляду за дитино виплачувалася відповідно до підпунктів 7, 8 п. 23 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» де було визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Враховуючи те, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 № 10-р/2008 вищеназвані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не були визнані неконституційними, тому законних підстав для виплати позивачці допомоги у більшому розмірі немає. В свою чергу видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов'язані з реалізацією державних програм, в тому числі і на соціальний захист та соціальне забезпечення (ст. 30, 87 Бюджетного кодексу).

Згідно ст. 4 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" покриття витрат на виплату державної допомоги здійснюється за рахунок Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. Головним розпорядником коштів Державного бюджету України визначено Міністерство праці та соціальної політики України, яке забезпечує через систему підпорядкованих йому органів реалізацію прав громадян на соціальний захист шляхом своєчасного та адресного надання соціальної підтримки. Управління праці та соціального захисту населення, як орган виконавчої влади, діє в межах повноважень наданих державою і не має права встановлювати розмір допомоги, а лише виплачує їх відповідно до визначених розмірів. Також повідомляють, що управлінням вживалися заходи щодо виплати громадянам державної допомоги сімям з дітьми у розмірах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сімям з дітьми", так до головного управління праці та соціального захисту населення Сумської облдержадміністрації були надані розрахунки потреби в додаткових коштах на виплату допомоги з проханням виділення додаткових асигнувань, але до цього часу відповідні кошти на рахунок управління не надійшли. Просять відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю та розглянути справу без участі представника управління.

Представник Головного управління міського казначейства України в Сумській області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка народила дитину доньку Єлізавету, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8 ), перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Сумської міської ради як непрацююча жінка та отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач відноситься до категорії не застрахованих осіб у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, що підтверджується розпорядженням № 418883 від 25.09.2007 року.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога при народженні дитини надається в сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей в віці до 6-ти років.

Згідно з ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до п.3 розділу УІІІ Прикінцевих положень Закону в цій редакції розмір державної допомоги сімям з дітьми, передбаченої ст.15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Відповідно до п.14 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми " було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік(справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік, яким зупинено дію статті 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України відповідач - управління праці та соціального захисту населення повинен був нараховувати та сплачувати позивачу щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбачену ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 14 статті 71 та абзацу 3 ч.2 ст. 56 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач - управління праці та соціального захисту населення з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" з урахуванням положень ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", нараховувати та здійснювати позивачу відповідну допомогу.

Суд не приймає посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 99 КАС України встановлений річний строк звернення до адміністративного суду.

Позивачка звернулася до суду з позовом 18.03.2009 року. Причини пропуску позивачкою строку суд вважає неповажними, а тому враховуючи річний строк на звернення до суду, право позивача захисту на стягнення недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною за період з вересня 2007 р. по грудень 2007 р. включно захисту не підлягає.

Відповідач в своїх запереченнях на адміністративний позов посилався на ст. 99, 100 КАС України строки звернення до адміністративного суду і наслідки їх пропущення, а також вказував на те, що вони не є головним розпорядником бюджетних коштів вказаного спрямування.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи, що позивач пропустив річний строк на звернення до суду, а відповідач наполягає на відмові у задоволенні позову на цій підставі, суд приходить до висновку, що право позивача на стягнення недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною за період з вересня 2007 р. по грудень 2007 р. включно захисту не підлягає.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача нарахування та виплати на її користь допомоги до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2008 року по 31.12.2008 р. в розмірі прожиткового мінімуму для дітей до 6 років не підлягають задоволенню, оскільки нарахування і виплата позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, які проведені з січня 2008 року, відповідають нормі ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми( в зміненій редакції Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року) і є законними. З 2008 року дія Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми поширюється на осіб, як застрахованих, так і незастрахованих в системі загальнообовязкового державного соціального страхування.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/08 від 22.05.2008 року не було визнано неконституційним положення п. 23 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», яким вносились зміни в ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і де було вказано, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.; згідно з п.3 розділу У111 «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» - допомога за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року -50 відсотками, з 01 січня 2009 року-75 відсотками, з 01 січня 2010 року -100 відсотками - прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України про визнання неконституційними п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» діючою стала на ряду зі ст.56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» і ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми. На час виникнення у позивача права на отримання допомоги існували дві норми закону, які встановлювали різний розмір допомоги при народженні дитини. Конституція не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року по справі №4-зп зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Загальновизнаний є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи з системного аналізу Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми, Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року по справі №4-зп суд вважає не обґрунтованими вимоги позивача про стягнення одноразової допомоги при народженні дитини, оскільки позивачу була призначена допомога при народженні дитини відповідно до положень ст.56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яка діяла на час виникнення у позивача права на отримання такої допомоги і не була визнана неконституційною. До даних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про Державний бюджет на 2007 рік», який був прийнятий пізніше Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми в редакції, що діяла на момент виникнення у позивача права на отримання допомоги.

Вимоги позивача про визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради щодо нарахування та виплати одноразової допомоги при народженні дитини, стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги є безпідставними.

Позовні вимоги позивача в частині зобовязань відповідача на майбутнє до 18.07.2010 року

виплачувати щомісячно допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку в розмірі прожиткового мінімуму не відповідають змісту законодавства, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання.

Керуючись ст.ст. 64, 152 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік, ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/08 від 22.05.2008 року, ст.ст. 6-14, 71, 99, 100, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради, Головного управління міського казначейства України в Сумській області про про зобовязання до вчинення дій, стягнення сум,-

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя О.М. Катрич