Справа № 2-а-3917/10/1970
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 2-а-3917/10/1970

23 грудня 2010 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Подлісної І.М.

при секретарі Калиняк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 примусового виконання Рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області про визнання дій неправомірними, зобов 'язання вчинити дії

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області про визнання дій щодо винесення 22 червня 2010 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірними, зобов'язання вчинити дії по виконанню Постанови Бережанського районного суду від 11 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Бережанської РДА про визнання дій протиправними та зобов 'язання вчинити дії, посилаючись на те, що відповідач всупереч вимог Закону України "Про виконавче провадження", не вжив усіх передбачених заходів по примусовому виконанню постанови суду та передчасно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 22 червня 2010 року, чим порушив права та законні інтереси позивача.

В суді представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, визнати оскаржувані дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача задовольнити її вимоги щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Бережанської РДА 7 853 грн. 24 коп. недоотриманої державної допомоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані пол. справі докази вважає, що вказаний позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

ОСОБА_2 звернулась до адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області про визнання дій щодо винесення 22 червня 2010 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірними, зобов 'язання вчинити дії.

Відповідно до ст. ст. З, 17, 18 КАС України вищезазначений адміністративний позов повинен вирішуватись в порядку визначеному КАС України і підсудний окружним адміністративним судам.

Частина перша статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України вказує, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Даний спір виник з приводу оскарження стороною виконавчого провадження, стягувачем, дій та рішень державних виконавців підрозділу примусового виконання рішень відділу держаної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області, а тому підсудний ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Левандовської Л.В. від 24.02.2010 р. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-129 виданого 11.06.2009 р. Бережанським районним судом Тернопічьської обл. про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Бережанської РДА на користь ОСОБА_2 недоотриману нею допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з жовтня 2007 р. по травень 2009 р. включно в розмірі 7 853 грн. 24 коп. та надано строк боржнику для добровільного виконання до 03.03.2010р.

26 березня 2010 року із листа Головного управління юстиції в Тернопільській області позивачці стало відомо, що державним виконавцем 24.02.2010 р. було відкрито виконавче провадження та вчинено запити про наявність у боржника відкритих рахунків.

25 червня 2010 року позивачка ОСОБА_2 повторно звернулась до відповідача із заявою в якій просила повідомити про результати виконання постанови суду.

02 серпня 2010 року ОСОБА_3 примусового виконання Рішень відділу

Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в

Тернопільській області направив позивачці Постанову ВП № 17600328

старшого державного виконавця Левандовської Л.В. про повернення

виконавчого документу стягувачеві від 22 червня 2010 року.

Частиною другою статті 181 КАС України встановлено спеціальні строки звернення до суду.

Так, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути оскаржено у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

3 урахуванням того, що вимоги статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій або несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості використати надані їм цим законом права, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або за заявою боржника, або з власної ініціативи на строк до 10 днів, КАС

України встановлено 3-денний строк оскарження таких рішень, перебіг якого починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку судом встановлено, що постанову ВП № 17600328 старшого державного виконавця Левандовської Л.В. про повернення виконавчого документу стягувачеві від 22 червня 2010 року позивачка одержала 02 серпня 2010року і 12 серпня 2010року в порядку ст.. 383 ЦПК звернулась до Бережанського районного суду за скаргою на дії та рішення державного виконавця.

Ухвалою Бережанського районного суду від 19 серпня 2010 р. їй було відмовлено у відкритті провадження за скаргою, оскільки дана скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином причина пропуску позивачкою ОСОБА_2 строку звернення до адміністративного суду є поважною і він підлягає поновленню.

Постанова ВП № 17600328 старшого державного виконавця Левандовської Л.В. про повернення виконавчого документу стягувачеві від 22 червня 2010 року винесена на підставі ст.хт. 40,76 Закону України "Про виконавче провадження", з мотивів вказаної постанови вбачається, що державним виконавцем з метою виконання постанови суду були оформлені платіжні вимоги в Управління Державного казначейства України у Густинському районі для проведення безспірного списання коштів, які належать до загальнодержавних видатків державного бюджету, в межах бюджетних призначень, установлених законом про державний бюджет за відповідною програмою загальнодержавних видатків. Однак суду не зрозуміло з яких міркувань відповідачем зроблено запити в Управління Державного казначейства України у Густинському районі, оскільки відповідач знаходиться в Бережанському районі.

Крім того посилання відповідача у вказаній постанові на виплату разової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є безпідставним, оскільки належні позивачці за рішенням суду виплати передбачені іншими законодавчими актами.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 5 Законом України «Про виконавче провадження»). Водночас, відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійсненні державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Тому суд врахував, що з огляду на зазначені законодавчі приписи державні виконавці мають право повертати виконавчі документи щодо виконання рішень адміністративних судів про зобов 'язання пенсійних органів та суб'єктів владних повноважень здійснити виплати пенсії, соціальної допомоги тощо у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

В даному випадку відповідачем в заперечення позовних вимог не надано суду жодного доказу ужиття ним будь-яких заходів спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 примусового виконання Рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області є суб'єктом владних повноважень, а ним не надано суду жодного доказу правомірності його рішення, дій чи бездіяльності, то суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином судом встановлено, що дії ОСОБА_3 примусового виконання Рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області щодо винесення 22 червня 2010 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві є неправомірними.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України в даному випадку з врахуванням того, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, про захист яких вона просить, суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне скасувати постанову ВП № 17600328 старшого державного виконавця Левандовської Л.В. про повернення виконавчого документу стягувачеві від 22 червня 2010 року.

Також, відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії, а тому слід зобов'язати ОСОБА_3 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області вчинити усі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії по виконанню Постанови

Бережанського районного суду від 11 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Бережанської РДА про визнання дій протиправними та зобов 'язання вчинити дії.

Таким чином вимоги ОСОБА_2 є правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160-163 КАС України, Законом України "Про виконавче провадження", № 606 -XIУ від 21 квітня 1999року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду, як такий, що був пропущений із поважних причин.

Позов задовольнити. Визнати дії ОСОБА_3 примусового виконання Рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області щодо винесення 22 червня 2010 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірними.

Постанову ВП № 17600328 старшого державного виконавця Левандовської Л.В. про повернення виконавчого документу стягувачеві від 22 червня 2010 року - скасувати.

Зобов'язати ОСОБА_3 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області вчинити усі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії по виконанню Постанови Бережанського районного суду від 11 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Бережанської РДА про визнання дій протиправними та зобов 'язання вчинити дії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.