Справа № 675/567/15-а
Суддя: Пашкевич Р. В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/567/15-а
Провадження № 2-а/675/25/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Ізяславський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Пашкевича Р.В.

при секретарі - Григорєвій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізяслав справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Хмельницькій області про скасування постанови державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

УПФ України в Ізяславському районі звернулося до суду з позовом, вказуючи, що 09.10.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження (ВП № 45029169) з виконання виконавчого листа № 2-а/2207/1262/2011 від 11.08.2014 року, виданого Ізяславським районним судом Хмельницької області про зобов'язання ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 30.09.2010 року по 28.02.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Однак, УПФ України в Ізяславському районі не було виконано виконавчий лист № 2-а/2207/1262/2011 від 11.08.2014 року, у визначений згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2014 року семиденний строк для добровільного його виконання по причині, того, що ОСОБА_3 на обліку в управлінні не перебуває, пенсію не отримує з 01.06.2013 року, оскільки остання виїхала у м.Нетішин на постійне проживання, про що і було повідомлено відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Хмельницькій області.

Проте, 23.03.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 винесено постанову (ВП № 45029169) про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області в розмірі 1360,00 грн. за повторне невиконання рішення Ізяславського районного суду № 2-а/2207/1262/2011. Позивач вважає вказану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Від в.о. начальника УПФ України в Ізяславському районі ОСОБА_4 надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Хмельницькій області в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 19 вищевказаного Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог, без поважних причин, державний виконавець накладає на боржника штраф, відповідно до статті 89 цього Закону, і, не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення, повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі й фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлюють виконання у добровільному порядку рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно з п.п. 9, 10 Положення «Про Пенсійний Фонд України» визначений вичерпний перелік напрямів використання коштів Пенсійного Фонду України, які використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

У відповідності до п. 10.2 наказу Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» постанова державного виконавця про накладення штрафу може бути оскаржена у начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до суду в 10 - денний строк.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області та отримувала пенсію згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та мала статус "дитини війни".

Разом з тим, на адресу управління Пенсійного фонду України Ізяславського району надійшов лист управління Пенсійного фонду України м.Нетішин Хмельницької області від 23.04.2013 року № 40 з проханням пенсійну справу ОСОБА_3 надіслати на їхню адресу, оскільки остання переїхала на постійне місце проживання до м.Нетішин, відповідно пенсійну справу знято з обліку з 01.06.2013 року.

30.04.2013 року за № 2509/05 було направлено пенсійну справу на ОСОБА_3 в Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з нарахування та виплати пенсій для подальшого надсилання за новим місцем проживання пенсіонерки.

При цьому, згідно ст.80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

Пунктом 48 Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання в іншу місцевість орган Пенсійного фонду протягом 5 днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу Пенсійного фонду попереднього місця проживання пенсіонера. Пенсійна справа протягом 10 днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 про накладення штрафу на ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області в розмірі 1360,00 грн. є передчасною, оскільки за відсутності пенсійної справи ОСОБА_3Г, УПФУ в Ізяславському районі навіть частково не могло виконати рішення суду від 22.04.2011 року, а тому вказані обставини є істотними, що унеможливлювало позивачем виконати добровільно рішення суду.

За таких обставин постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 від 23.03.2015 року ВП № 45029169 про накладення штрафу в розмірі 1360 грн. слід скасувати.

З огляду на те, що копію постанови державного виконавця про накладення штрафу від 23.03.2015 року позивачем було отримано 27.03.2015 року, а позов предявлено лише 10.04.2015 року, однак відповідно до матеріалів справи позивачем було добровільно направлено на адресу відповідача позовну заяву із всіма додатками до неї 02.04.2015 року, що стверджується поштовим штемпелем на супровідному листі позивача, а тому відповідно до ч.9 ст.102 КАС України строк звернення до суду з вказаним позовом не вважається пропущеним та підлягає поновленню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 14, 71, 86, 99, 100, 158, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 від 23.03.2015 року ВП № 45029169 про накладення на ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі штрафу в розмірі 1360 грн. скасувати.

Постанову може бути оскаржено до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5

Вірно: суддя Р.В. Пашкевич