Справа № 804/10772/14
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № 804/10772/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват - Агро 2» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват - Агро 2» (далі - ТОВ «Приват - Агро 2») звернулося до суду з позовом до відповідача Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Дніпропетровської ОДПІ), в якому з урахуванням уточнень просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 08.04.2014 року, яким ТОВ «Приват -Агро 2» зменшено суми від'ємного значення податку на прибуток за грудень 2013 року у сумі 2 919688 грн., податкове повідомлення - рішення № від 03.07.2014 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ за грудень 2013 року на суму 613589 грн., податкове повідомлення - рішення № від 03.07.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 390235 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 97558,75 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року позов задоволено, визнані протиправними та скасовані винесені Дніпропетровською ОДПІ податкові повідомлення - рішення № від 08.04.2014 року, № від 03.07.2014 року, №від 03.07.2014 року, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Дніпропетровською ОДПІ подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що Дніпропетровською ОДПІ у період з 03.02.2014 року по 14.03.2014 року проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Приват-Агро 2» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 170/22-02/36395658 від 24.03.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи пп. 14.1.36, пп.14.1.27, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.4 ст.138 ПК України в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування у сумі 3 042201 грн. за 1 - 4 квартал 2013 року; п.188.1 ст.188, п.209.1, п. 209.15 ст.209 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року по скороченій декларації (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) у сумі 411 338 грн., у тому числі за березень, квітень, жовтень 2013 року; по скороченій декларації встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у розмірі 616 988 грн. за грудень 2013 року; абз. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме: відображені за 3 квартал 2012 року та за 4 квартал 2013 року нараховані та виплачені суми доходу фізичної особи підприємця у звіті за формою 1-ДФ.

Не погоджуючись із викладеними в акті перевірки висновками позивачем 28.03.2014 року подані заперечення, за результатами розгляду яких відповідачем направлено позивачу лист № 6516/10/04-17-22-02 від 04.04.2014 року, згідно якого висновки акту перевірки викладено у новій редакції, а саме: порушення приписів пп. 14.1.36, пп.14.1.27, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.4 ст.138 ПК України в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування всього у сумі 2 919688 грн. за 1 - 4 квартал 2013 року; п.188.1 ст.188, п.209.1, п. 209.15 ст.209 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року по скороченій декларації (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) у сумі 411338 грн., у тому числі за березень, квітень, жовтень 2013 року; по скороченій декларації встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у розмірі 616988 грн. за грудень 2013 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2014 року, яким ТОВ «Приват -Агро 2» зменшено суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2013 року у сумі 2 919 688 грн., податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2014 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року на суму 616 988 грн., податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 514182,50 грн., за основним платежем в сумі 411338 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 102834,50 грн.

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області № 3722/10/04-36-10-08-09 від 17.06.2014 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2014 року, скасовано податкові повідомлення-рішення № , № від 08.04.2014 року у розмірі 24503 грн.

Судом встановлено, що у період з 12.05.2014 року по 16.05.2014 року Дніпропетровською ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Приват-Агро 2» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки № 301/22-02/36395658 від 21.05.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи пп. 14.1.36, пп.14.1.27, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.4 ст.138 ПК України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування всього у сумі 2 919688 грн. за 1 - 4 квартал 2013 року; п.188.1 ст.188, п.209.1, п. 209.15 ст.209 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року по скороченій декларації (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) у сумі 411 338 грн., у тому числі за березень, квітень, жовтень 2013 року; по скороченій декларації встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у розмірі 616988 грн. за грудень 2013 року.

На підставі акту перевірки з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 17.06.2014 року № 3722/10/04-36-10-08-09, Дніпропетровською ОДПІ прийняті податкове повідомлення-рішення від 03.07.2014 року № , яким ТОВ «Приват-Агро 2» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року на суму 613589 грн. та податкове повідомлення-рішення від 03.07.2014 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 390235 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 97558,75 грн.

Позивачем подано до Міністерства доходів і зборів України скаргу від 27.06.2014 року та уточнення від 07.07.2014 року на податкові повідомлення-рішення від 08.04.2014 року № , № , № , від 03.07.2014 року № , № .

Рішенням Міністерства доходів і зборів України №12373/6/99-99-10-01-15 від 08.07.2014 року оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, скаргу позивача без задоволення.

Податкові повідомлення - рішення № від 08.04.2014 року, № , № від 03.07.2014 року позивач оскаржив в судовому порядку.

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачає, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Під собівартістю реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств розуміють витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Норми ПК України не містять обмежень по формуванню собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг в залежності від розміру доходу від їх реалізації. Також відсутні вимоги щодо коригування витрат при реалізації товарів за цінами, нижче собівартості. Собівартість товарів (робіт, послуг) включають у витрати для визначення об'єкта оподаткування в повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Приват-Агро 2» укладено наступні договори: з ФОП Виенко О.М договір №1/1/13 від 01.01.2013 року поставки свиней та великої рогатої худоби; з ПП «М'ясна фабрика Дніпровсько - Жовтоводська асоціація заготівельників»; з СТОВ «Агрофірма Агросвіт» 19.02.2013 року укладені договори №2/19/02/13КП та №1/19/02/13 КП купівлі продажу свиней.

Виконання вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV(далі - Закон № 996-XIV), а саме: на кожну партію товару складено специфікації із зазначенням ціни та кількості товару, терміну та умов поставки, акти визначення вгодованості, видаткові накладні, податкові накладні, які відображені в відповідних реєстрах, платіжні документи тощо.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що позивач правомірно включив до складу валових витрат витрати, що становлять собівартість реалізованого товару за 1 - 4 квартал 2013 року.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, ПК України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Пунктами 201.8. та 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Матеріалами справи підтверджено, що в липні 2012 року ТОВ «Приват-Агро 2» перейшло на спеціальний режим оподаткування податку на додану вартість як виробник сільськогосподарської продукції.

Із матеріалів справи вбачається, що податковий кредит за серпень 2011 року (12 попередніх послідовних звітних (податкових ) періодів до 1.08.2012 року) виник згідно податкових накладних у тому числі внаслідок придбання підприємством тварин ( теличок різного віку, корів на відгодівлі, нетелей, свиней на відгодівлі, поросят, ремонтних свинок).

На момент переходу на спеціальний режим оподаткування в загальній декларації з податку на додану вартість за липень 2012 року позивачем відображено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту в розмірі 421 653 грн., який виник у серпні 2011 року в наслідок придбання товару та був перенесений позивачем до складу податкового кредиту за серпень 2012 року.

У листопаді та грудні 2013 року позивачем подано відповідачу уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2012 року, згідно з якими позивачем було зменшено розмір податкового кредиту по загальній декларації з податку на додану вартість у розмірі 419887 грн. та збільшено розмір податкового кредиту по скороченій декларації з податку на додану вартість у розмірі 419887 грн.

Відповідно до п. 209.2 ст. 209 ПК України, із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Згідно з п. 209.15.1 ст. 209 ПК України, у разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання.

Так, у рядку 16.2 податкової звітності з податку на додану вартість відображається коригування, пов'язане з використанням раніше придбаних товарів/послуг, необоротних активів частково для виготовлення сільськогосподарськими підприємствами сільськогосподарських товарів/послуг або переробними підприємствами готової продукції, а частково для виготовлення інших товарів/послуг, про що свідчить положення 4.5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року № 1492.

Таке коригування проводиться виходячи із залишкової вартості необоротних активів та вартості залишку товарів, що використовується чи підлягають використанню в сільськогосподарському або переробному виробництві відповідно до частки використання таких товарів/послуг, необоротних активів в операціях сільськогосподарського або переробного виробництва та в інших операціях, зокрема, для сільськогосподарських підприємств не нижче питомою ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг.

Таким чином, у зв'язку з використанням позивачем раніше придбаних товарів з переходом на спеціальний режим оподаткування суми податку на додану вартість , які були нараховані (сплачені) при придбанні таких товарів в попередніх звітних періодах та включені до складу податкового кредиту і на дату переходу на спеціальний режим залишались невикористаними, позивачем правомірно розподілені у податковій звітності шляхом перенесення частки податкового кредиту із податкової декларації з податку на додану вартість (загальної) за серпень 2012 року до податкової декларації з податку на додану вартість (скороченої) за серпень 2012 року.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України згідно приписів ч.2 ст.71 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність скасування винесених Дніпропетровською ОДПІ податкових повідомлень - рішень від 08.04.2014 року № , від 03.07.2014 року № , № .

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Судом першої інстанції правомірно у відповідності до приписів ст. 94 КАС України, присуджено на користь позивача здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 487,20 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко