Справа № 826/13393/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року м. Київ К/800/6599/14

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Логвиненко А.О., Мороз Л.Л.,

провівши попередній розгляд касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Фідокомбанк" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року у справі № 826/13393/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідокомбанк" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м.Києві про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк» звернулось до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про визнання дії посадових осіб відповідача під час здійснення позапланової перевірки позивача 02.07.2013р. протиправними та визнання нечинним припис від 02.07.2013р. №001058.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк» звернулося до суду з касаційною скаргою, у якій просить ці рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судами та обґрунтованості застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав до її задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, до відповідача за дорученням Держспоживінспекції України від 31.05.2013р. №Б-1129/7 надійшло звернення громадянина ОСОБА_1 щодо порушення його прав, як споживача ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого на час розгляду справи в суді першої інстанції являлося Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк», правонаступником якого на час апеляційного розгляду стало Публічне акціонерне товариство «Фітобанк»).

На підставі згоди споживача на ознайомлення з усіма документами, згоди Держспоживінспекції України від 01.06.2013р. №02/7-4929-2013, направлення на проведення перевірки від 14.06.2013р. №002337/2337 відповідачем 14.06.2013р. здійснено вихід з метою державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів ПАТ «Ерсте Банк», відділення №9 за адресою: м. Київ, вул. Воровського, 9.

02 липня 2013 року відповідачем проведено позапланову перевірку ПАТ «Фідокомбанк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Воровського, 32 з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів у сфері послуг, за результатами якої складено акт від 02.07.2013р. №001058.

Під час перевірки Інспекцією встановлено порушення статей 10 та 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: при здійсненні споживачем чергового платежу для часткового погашення кредиту 15.01.2010р. (квитанція №93) по кредитному договору з фізичною особою №014/0398/5/07749 від 12.12.2007р., укладеному з ВАТ «Ерсте Банк», Банком змінено умови погашення кредиту, а саме: призначення платежу та зарахування коштів на рахунок №262006273 замість встановлених Договором рахунків №22036 3877 та №220844299. Зміна Банком в односторонньому порядку умов погашення кредиту та відсутність оформленої належним чином (погодженої сторонами) додаткової угоди свідчить про порушення Банком умов п. 11.2 Договору. На момент перевірки з боку Банку не представлено документального підтвердження своєчасного повідомлення споживача про зміну кредитних умов для забезпечення йому свідомого вибору, що свідчить про не доведення до споживача необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації (встановленої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів») і про кредитні умови і є порушенням вимог ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 11.5 Договору.

В акті перевірки винесено припис та зобов'язано усунути встановлені перевіркою порушення та вжити заходів щодо вирішення звернення споживача згідно з чинним законодавством.

Позивач, вважаючи, що його права порушено звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірний припис від 02.07.2013р. №001058 винесений відповідачем в межах своїх повноважень та в спосіб, що передбачений законом, а тому не підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає вірними такі висновки судів, враховуючи наступне.

Статтею 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877 та пп. 4.2.1 Порядку №310 зафіксовано, що за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень керівником органу з питань захисту прав споживачів або його заступником приймається рішення, зокрема, про видачу суб'єкту господарювання обов'язкового для виконання припису про припинення порушень прав споживачів.

При цьому, ч. 8 ст. 7 Закону №877 передбачено, що припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (що кореспондується із положеннями п. 3.6 Порядку №310).

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Фінансові установи несуть відповідальність за порушення прав споживачів у сфері захисту персональних даних згідно із законом.

Відповідно до п. 2 Постанови НБУ від 10.05.2007р. №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість, кредиту» банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Інформація про платежі споживача, які зазначені в пункті 2.1 цієї глави, надається з обов'язковим зазначенням бази їх розрахунку (зазначається сума, на підставі якої робиться розрахунок, зокрема сума наданого кредиту, сума непогашеного кредиту, фіксована сума тощо).

У разі, якщо окремі умови кредитування діятимуть протягом не всього строку користування кредитом, банки мають обов'язково ознайомити споживача з умовами, а також зі строком, протягом якого діятимуть такі умови, та з порядком інформування споживача про їх зміну.

Банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.

Відповідно до п. 3 вказаної Постанови №168 банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача.

Банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку.

Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Судами попередніх інстанцій встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що 12 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/0398/5/07749 про отримання кредитних коштів на споживчі потреби в сумі 16 835 доларів США строком до 11.12.2014р. та сплати процентів у розмірі 10,99% річних.

В кредитному договорі №014/0398/5/07749 з Додатком 31 не зазначений детальний розпис загальної вартості кредиту, зокрема не заповнена графа реальна процентна ставка, % та не заповнена графа абсолютне значення подорожчання кредиту в грн.

Пунктом 11.2 кредитного договору № 014/0398/5/07749 передбачено, що зміни в Договорі оформлюються додатковими угодами, які стають невід'ємною частиною Договору, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

Згідно з п. 11.5 кредитного договору № 014/0398/5/07749 всі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, телеграмою або вручені особисто за зазначеними в ст. 12 цього Договору адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача.

Під час судового розгляду позивачем не представлено документального підтвердження своєчасного повідомлення споживача про зміну кредитних умов для забезпечення йому свідомого вибору.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що вказані обставини свідчать про не доведення до споживача необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про кредитні умови, що є порушенням вимог ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 11.5 Договору.

Таким чином, вірним є висновок судів про те, що приймаючи спірний припис від 02.07.2013р. №001058, Інспекції з питань захисту прав споживачів у м.Києві діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій в повному обсязі встановили обставини справи, що мають значення для її вирішення, відповідно визначили правове регулювання спірних правовідносин, постановили правосудні судові рішення.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідокомбанк" відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року у справі № 826/13393/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: