Справа № 2а-4928/09/0470
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/28087/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державного комітету України із земельних ресурсів про скасування наказу, за касаційною скаргою Державного комітету України із земельних ресурсів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 березня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року,-

у с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до Державного комітету України із земельних ресурсів (далі - Держкомзем) про скасування наказу № 36 від 23 січня 2009 року щодо застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування позову посилався на те, що спірне дисциплінарне стягнення застосовано відповідачем на підставі неналежного виконання ним службових обов'язків, зокрема вчасно неоголошеного наказу Державного агентства земельних ресурсів України № 283-к від 1 серпня 2007 року про звільнення ОСОБА_6 Стверджував, що догану оголошено йому незаконно, оскільки він призначений на посаду керівника Держкомзему після дати вказаного наказу, а тому за невчасне оголошення такого не має нести відповідальності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 березня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права просить ухвалені судові рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

У відповідності з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Задовольняючи позов суди на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що відповідач неправомірно застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а тому спірний наказ є незаконним.

Суть спору сторін зводиться до того, що ОСОБА_4, як начальник Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області, невчасно оголосив наказ Державного агентства земельних ресурсів України № 283-к про звільнення ОСОБА_6 з посади начальника Дніпропетровського обласного управління земельних ресурсів. Зокрема позивачем видано наказ № 63-к про оголошення зазначеного наказу № 283-к лише 23 грудня 2008 року, в той час як останній виданий 1 серпня 2007 року. На підставі чого, спірним наказом Голови Держкомзему № 36 від 23 січня 2009 року, позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх службових обов'язків.

Судами встановлено, що з 8 квітня 2008 року ОСОБА_4 був призначений тимчасово виконуючим обов'язки начальника Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області, а з 17 липня 2008 року призначений на посаду начальника Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області.

Суди правильно виходили з того, що на час видачі наказу № 283-к від 1 серпня 2007 року позивач не обіймав посаду начальника Дніпропетровського обласного управління земельних ресурсів, а відтак не мав можливості вчасно його оголосити.

Також суди правильно встановили, що після видачі наказу № 283-к від 1 серпня 2007 року був наявний трудовий спір щодо звільнення ОСОБА_6 з вказаної посади, який розглядався Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська. Тому лише на підставі ухвали суду від 2 листопада 2007 року, яка надійшла на адресу Держкомзему 22 грудня 2008 року, позивач і видав наказ № 63-к від 23 грудня 2008 року, яким оголосив наказ № 283-к.

Тому, суди дійшли обґрунтованого висновку що підстав для застосування статті 14 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, не має.

Так само як і відсутні підстави для застосування статті 147 Кодексу законів про працю України.

Згідно частини 3 статті 149 Кодексу законів про працю України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що при застосуванні до позивача спірного дисциплінарного стягнення відповідач не врахував усіх обставин, що мають істотне значення задля визначення наявності дисциплінарного проступку.

Посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень проти позову, на Порядок розгляду питань щодо призначення на посади та звільнення з посад керівників, заступників керівників територіальних органів земельних ресурсів і державних підприємств, що належать до сфери управління Держкомзему України , затвердженого наказом Держкомзему України від 13 червня 2002 року № 96, є безпідставними, оскільки такий предмету спору сторін не стосується.

Згідно вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суди правильно встановили, що доказів у підтвердження своїх доводів і заперечень відповідач, всупереч вимогам статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не представив, на відміну від позивача, який довів підставу своїх позовних вимог, а тому задоволення таких судами попередніх інстанції є законним і обґрунтованим.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, їх рішення відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного комітету України із земельних ресурсів відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 березня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало