Справа № 2508/6305/2012
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2508/6305/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Бузунко О.А. 2-а/2508/7473/2012 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2012 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області, Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації, Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області здійснити за період з 2011 року по 2012 року перерахунок додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю та щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва відповідно до ст. 37,39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за текстом - «Закон №796-XII»).

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідачів та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області зробити за період з 13.02.2011 року по 22.07.2011 року перерахунок і забезпечити виплату позивачеві додаткової пенсії у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, а Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації зобов'язано здійснити за період з 12.02.2011 року по 13.08.2011 року перерахунок і виплатити грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30 % мінімальної заробітної плати відповідно до ст.ст. 37,39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених за цей період виплат.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 має правовий статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні, отримуючи пенсію як непрацюючий пенсіонер і постійно проживає в м. Остер, Козелецького району Чернігівської області, яке відповідно до додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року (Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи) віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Згідно додатку 2 до названої постанови Кабінету Міністрів УРСР м. Остер, Козелецького району Чернігівської області, віднесено до населених пунктів, жителям яких з 1 квітня 1991 року виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства.

Відповідно до ст. 37 Закону № 796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Всупереч названій статті Закону № 796-XII позивачу вказана грошова допомога виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному відповідно до постанови КМУ № 836 від 26 липня 1996 року, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як того вимагають положення названого Закону.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за текстом - «Закон № 796-XII») громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону № 796-XII особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

За спірний період Управлінням виплачувалась позивачеві доплата до пенсії у фіксованому розмірі, визначеному відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 р., а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як того вимагають положення Закону № 796-XII та додаткова пенсія в розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни у статті 37,39,51 Закону № 796-XII.

Відповідно до цих змін громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, також громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Норму, що передбачала виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам було виключено.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо змін, унесених до ст.ст. 37,39,51 Закону № 796-XII.

В силу вимог частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення ст.ст. 37,39,51 Закону № 796-XII в їх первинній редакції.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі, ігноруючи зазначені норми матеріального права та не здійснюючи виплату доплати до пенсії, додаткової пенсії та компенсації у розмірі встановленому Законом № 796-XII, порушили указані права позивача.

Доводи відповідачів щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми із соціального захисту громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачів для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог.

Крім того, органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а посилання скаржника на положення постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р. є помилковим, оскільки згаданою постановою не може бути звужено зміст та обсяг прав позивача, встановлених Законом.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.