Справа № 2а-8014/12/1370
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року м. Київ К/800/21752/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.

суддів : Гончар Л.Я., Донець О.Є.,

провівши попередній розгляд касаційної скарги Державної фінансової інспекції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року по справі № 2а-8014/12/1370 за позовом Львівського обласного клінічного діагностичного центру до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про усунення порушень і недоліків за наслідками ревізії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Львівський обласний клінічний діагностичний центр звернувся до суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про усунення порушень і недоліків за наслідками ревізії, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати вимоги відповідача про усунення порушень і недоліків за наслідками ревізії, викладеними в листі Державної фінансової інспекції у Львівській області № 04-15м/6809 від 4.09.2012 року, зокрема:

щодо забезпечення максимального відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед ТзОВ «Львівбудмакс» в загальній сумі 1199,5 тис. грн.;

вжиття заходів щодо максимального відшкодування понесених збитків щодо зайвого використання фонду оплати праці в сумі 71,5 тис. грн.;

переукладення угоди з Львівським національним медичним університетом ім.. Д.Галицького на відшкодування комунальних послуг, спожитих кафедрами університету та відображення дебіторської заборгованості по розрахунках з університетом за використані комунальні послуги, а також проведення претензійно-позовної роботи щодо відшкодування понесених центром витрат в загальній сумі 122,5 тис. грн. ;

забезпечення в повній мірі відшкодування орендарями понесених центром витрат за сплату послуг з теплопостачання в загальній сумі 6,8 тис. грн.;

звернення до ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки та проведення інвентаризації всіх приміщень центру з метою виготовлення поверхового плану з достовірними площами приміщень;

розгляду можливості розірвання договору, укладеного між Львівським обласним клінічним діагностичним центром та публічним акціонерним товариством «УМТ» від 20.03.2012 року на придбання СХВ-750D рентгенівської трубки MEGACOOL.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2012 року провадження в справі в частині позовних вимог щодо скасування вимог відповідача про забезпечення максимального відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед ТзОВ «Львівбудмакс» в загальній сумі 1199,5 тис. грн. зупинено до прийняття органом досудового слідства кінцевого рішення за результатами розслідування кримінального правопорушення. Ця ухвала суду в справі ніким не оскаржена.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача щодо вжиття заходів щодо максимального відшкодування понесених збитків щодо зайвого використання фонду оплати праці, визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача щодо розгляду можливості розірвання договору, укладеного між Львівським обласним клінічним діагностичним центром та публічним акціонерним товариством «УМТ» від 20.03.2012 року № 031/0212 на придбання СХВ-750D рентгенівської трубки MEGACOOL. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленими по справі рішеннями, Державна фінансова інспекція у Львівській області подала касаційну скаргу, в якій просить ці рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Скарга обґрунтована невірним застосуванням судами норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судом та обґрунтованість застосування норм матеріального права до вирішення спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів підстав до її задоволення не знаходить, з огляду на наступне.

Судами встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцією у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Львівського обласного клінічного діагностичного центру, за результатами якої складено акт ДФІ від 06.08.2010 року № 04-21/24 про наслідки ревізії фінансово-господарської діяльності Львівського обласного клінічного діагностичного центру за період з 01.06.2010 по 30.06.2012 року.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем направлено ЛОКДЦ листа з вимогами усунути виявлені під час перевірки порушення у сфері фінансово-господарської діяльності.

Вказані порушення полягають у:

- завданні матеріальної шкоди центру внаслідок невиконання договору року № 14/01 укладеного 14.10.2008 року між ЛОКДЦ та ТзОВ «Львівбудмакс» на придбання та обслуговування комп'ютерного та магнітно-резонансного томографів на суму 18570,00 тис. грн. в частині його обслуговування;

- зайво використаному фонді заробітної плати в загальній сумі 71,5 тис. грн.;

- проведенні оплати за спожиті комунальні послуги кафедрами Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького на загальну суму 122,5 тис. грн.;

- покритті витрат орендарів за теплопостачання на загальну суму 6,8 тис. грн.;

- порушенні проведення процедури закупівлі з порушенням п. 3 ч. 1 ст. 29, п. 6 та п. 7 ч. 1 ст. 30 Закону України від 01.06.2010 р. № 2456-VI «Про здійснення державних закупівель».

Крім того, встановлено розбіжність між площами приміщень ЛОКДЦ вказаними у поверхових планах та фактичними площами, у зв'язку з чим ДФІ виставило вимогу звернутися в ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та провести інвентаризацію всіх приміщень центру з метою виготовлення поверхового плану із достовірними площами приміщень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не доведено та не підтверджено правомірність винесення пунктів вимоги; висновки акту перевірки не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржувану вимогу було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, тобто необґрунтовано.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

Так, Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 26.01.1993 р. № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Статтею 2 Закону № 2939-ХІІ визначено головні завдання органу державного фінансового контролю, якими є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

На виконання покладених завдань орган державного фінансового контролю наділений відповідними правами та обов'язками, що передбачені ст.ст. 10-12 Закону № 2939-ХІІ.

Процедура проведення інспектування органами ДФІ в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначається Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 р.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до штатного розпису адміністративно-управлінського та господарсько-обслуговуючого, медичного персоналу Львівського обласного клінічного діагностичного центру станом на 11.12.2009 року відділення лабораторної діагностики передбачало 4 штатні посади лікаря-лаборанта та 4 штатні посади лікаря-лаборанта з клінічної біології.

При складанні та затвердженні нового штатного розпису у відділенні лабораторної діагностики станом на 1.01.2010 року передбачалося 3 штатні посади лікаря-лаборанта та 4 штатні посади лікаря-лаборанта з клінічної біології.

Встановлено, що при складанні та затвердженні нового штатного розпису у відділенні лабораторної діагностики на 2010 рік вкралася помилка - замість виведення зі штатів однієї посади лікаря-лаборанта з клінічної біології помилково було виведено одну штатну посаду лікаря-лаборанта, не дивлячись на те, що всі четверо лікарів-лаборантів, які працювали за попереднім штатним розписом, продовжували працювати і одержувати заробітну плату. Посаду біолога введено було за рахунок посади лікаря-лаборанта з клінічної біології, на якій працювало вже не 4, а 3 працівники, а не за рахунок посади лікаря-лаборанта.

Ця помилка була виправлена в процесі проведення ревізії - було введено та затверджено новий штатний розпис станом на 01.07.2012 року, який передбачав у відділенні лабораторної діагностики 4 посади лікаря-лаборанта та 3 посади лікаря-лаборанта з клінічної біології, тобто штатний розпис приведений у відповідність до кількості фактично працюючих в даному відділі.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку, що кошти в сумі 71,5 тис. грн. не є зайво використаним фондом заробітної плати, оскільки вони витрачені на оплату праці особи, яка фактично працювала у відділі згідно трудового договору, а майнової шкоди державі чи позивачу при цьому завдано не було.

Також судами встановлено, що між Львівським обласним клінічним діагностичним центром та публічним акціонерним товариством «УМТ» було укладено договір від 20.03.2012 року на придбання СХВ-750D рентгенівської трубки MEGACOOL. Сторони умови договору виконали, СХВ-750D рентгенівська трубка MEGACOOL поставлена позивачу, який прийняв товар. Обладнання встановлене, ефективно працює та належно експлуатується.

Контролюючий орган вважає, що такий договір укладено з порушенням процедури проведення закупівлі медичного обладнання - СХВ-750D рентгенівської трубки MEGACOOL, передбаченої п.3 ч.1 ст. 29, п.6 та п. 7 ч.1 ст. 30 Закону України «Про здійснення державних закупівель». В зв'язку з цим в письмовій вимозі № 04-15м/6809 від 4.09.2012 року відповідач з метою уникнення незаконних видатків пропонує позивачу відповідно до законодавства розглянути можливість розірвання договору.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміст господарського договору становлять визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, умови договору - як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані таким, визнані такими законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін має бути досягнута згода.

Згідно з ч. 3 ст. 202 ГК України відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судами встановлено, що договір між ЛОКДЦ та Публічним акціонерним товариством "УМТ" укладено 20.03.2012 року № 031/0212 на придбання СХВ-750D рентгенівської трубки MEGACOOL, предмет договору поставлений контрагентом, а ЛОКДЦ прийнято поставлений товар. Тобто контрагент, ПАТ "УМТ", повністю виконав покладені на нього Договором обов'язки.

Згідно з п. 8 ст. 10 Закону № 2939-ХІІ, якою регламентовано права ДФІ, відповідач має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що в даному ж випадку ДФІ звернулася до ЛОКДЦ, викладеною у формі пропозиції, а не вимоги як передбачено п. 7 ст. 10 Закону № 2939-ХІІ, тобто у спосіб, який не передбачений Законом.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначена вимога не містить вказаного способу усунення виявлених ревізією порушень, у зв'язку з чим що позивач позбавлений можливості забезпечити повне її виконання.

Крім того, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що до сфери повноважень відповідача аналіз правильності сплати податку на додану вартість не входить, оскільки питання перевірки правильності обліку та сплати податків належить до кола повноважень органу державної податкової служби.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що позивач як суб'єкт господарювання вправі укладати дозволені законом правочини, які відповідають змісту його господарській діяльності. Господарський договір від 20.03.2012 року на придбання СХВ-750D рентгенівської трубки MEGACOOL, скасувати якого пропонує відповідач, відповідає вимогам закону, у встановленому порядку не визнаний не дійсним та не скасований, тому підстав для його розірвання з ініціативи позивача не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірні пункти вимоги є безпідставними, винесеними без належного врахування вимог Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Конституції України, Закону № 2939-ХІІ, є протиправними, у зв'язку з чим обґрунтовано скасовані судами.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, не вбачається.

Твердження касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції у Львівській області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року по справі № 2а-8014/12/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: