Справа № 826/6326/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6326/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача Власенко І.І., розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки не погоджується з рішенням суду першої інстанції з підстав не повного з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, неправильного застосування судом норм матеріального права

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням народного суду Подільського районного суду м. Києва від 05 травня 1988 року у цивільній справі №2-693/1988р. про установлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 13.08.1948 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, був куплений ОСОБА_6

За результатом розгляду цивільної справи №2-693/1988р. народним судом Подільського району м. Києва було визнано право власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_7

Між позивачем та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу від 31 серпня 1988 року посвідчений державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори - ОСОБА_8, зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації, за яким власник ОСОБА_7 продає ОСОБА_3 1/2 частини жилого будинку, розташованого на земельній ділянці розміром 850 кв. м. та має житлову площу 29.0 кв. м., надвірні будівлі. На підставі викладеного вище у Реєстраційній книзі було внесено запис № 4050 від 19 вересня 1988 року.

Рішенням Київської міської ради VI сесії XXIV скликання від 25 вересня 2003 року за № 24/898 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» земельна ділянка по АДРЕСА_1 передана у спільну часткову власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_3

На підставі вищевказаного рішення Департаментом земельних ресурсів зареєстровано та видано державні акти № 03-7-03862 від 09 квітня 2012 року та № 03-7-03847 від 09 квітня 2012 року на право приватної власності на земельну ділянку 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_9 та ОСОБА_3 відповідно 1/2 кожному з співвласників від площі земельної ділянки.

28 травня 2014 року позивачем було подано клопотання (вх. 08/В-1086 від 28.05.2014) до Київської міської ради, як колегіального органу, з проханням розглянути питання про відновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_3, що виникли під час приватизації земельної ділянки, яка знаходилася у володінні ОСОБА_9 та ОСОБА_3 та про скасування Рішення № 24/898 в частині передачі позивачу у приватну власність земельної ділянки 500 кв. м. для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд. Також позивач просив у вищевказаному клопотанні прийняти на сесії Київської міської ради нове рішення про передачу позивачу у власність земельної ділянки 850 кв. м. по АДРЕСА_1

Листом від 27 червня 2014 року № 057027-08/В-1086-274 заступник директора Департаменту земельних ресурсів повідомив про те, що за результатами розгляду клопотання, підстави для перегляду та скасування Рішення № 24/898 відсутні.

Листом від 29 серпня 2014 року за № 057027-В-4883/1-4415 Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у зв'язку із розглядом заяви київського міського голови від 15 липня 2014 року (вх. № В-4883 від 01 серпня 2014 року) повідомив, що Рішення № 24/898 приймалося у відповідності до закону та в межах наданих повноважень, з урахуванням документів і матеріалів наданих ОСОБА_9 та ОСОБА_3, які вказували на те, що площа земельної ділянки, що перебувала у володінні співвласників становила 0.11 га, а не 0.15 га, як вказано у технічному паспорті на жилий будинок (домоволодіння).

Також в листі № 057027-В-4883/1-4415 від 29 серпня 2014 року зазначено, що згідно із матеріалами технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування кварталу № 85635, виготовленого у 1994 році НВФ «Топокад», фактична сума площ земельних ділянок з обліковими кодами 85:635:045 та 85:635:048, що перебували відповідно у користуванні співвласників жилого будинку становила 0.11 г, що підтверджується також і технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка передається у спільну часткову власність, що була підготовлена у 2012 році на замовлення ОСОБА_3 від 23 вересня 2011 року № В-122011 та громадянки ОСОБА_10 від 07 вересня 2010 року № М-2085 у відповідності до рішення Київської міської ради від 25 вересня 2003 року № 24/898. В додатку до технічної документації міститься акт прийому-передачі межових знаків, підписаний позивачем та ОСОБА_9, в якому зазначено, що власники земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не мають.

Наведеними листом роз'яснено, що на підставі заяви позивача та ОСОБА_9№В-851 від 30 січня 2012 року та № М-850 від 30 січня 2012 року відповідно, у базі даних міського земельного кадастру також були зареєстровані земельні ділянки: площею 50 кв. м. (код 85:635:131) за ОСОБА_3 та площею 23 кв. м. (код 85:635:130) і площею 40 кв. м. (код 85:635:132) за громадянкою ОСОБА_9 Також повідомлено, що сума указаних вище ділянок та площі приватизованої земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 становить 0.11 га.

Позивачем з метою з'ясування питання про земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 було направлено запит до Київської міської ради з проханням надати інформацію на матеріальному носії у вигляді належно засвідченої копії Рішення Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих ся від 24 квітня 1956 року № 640.

Листом від 31 грудня 2014 року № 05-11-1242 Державний архів м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив про надання архівної копії Рішення № 640 «Про висновки обміру земель в забудованих кварталах Молотовського, Дарницького, Печерського, Жовтневого, Подільського, Кагановичського районів» з додатком до цього рішення - «Перелік земельних ділянок в кварталі № 1233 Подільського району м. Києва», який позивач отримав 06 січня 2015 року.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним застосування Рішення виконавчого комітету - Київської міської ради депутатів трудящих від 24 квітня 1956 року за № 640 разом з нікчемним «Переліком земельних ділянок в кварталі № 1233 Подільського району міста Києва» при прийнятті рішення Київською міською радою VI сесії XXIV скликання від 25 вересня 2003 року за № 24/898 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» в частині пункту 87 додатку до цього рішення пов'язаного з передачею у власність ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1; скасувати пункт 87 додатку до рішення Київської міської ради VI сесії XXIV скликання від 25 вересня 2003 року за № 24/898 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» пов'язаного з передачею у власність ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1; зобов'язати Київську міську раду безоплатно передати у власність ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 850 (вісімсот п'ятдесят) квадратних метри по АДРЕСА_1, яка перебувала у його користуванні з 1988 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходить з того, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість дій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому суд не вправі втручатися у дискреційні повноваження органу влади.

За змістом пункту 8 Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.03.2015 № 295/5, архівні довідки, копії і витяги (виготовлені засобами друку) оформлюються на бланку архіву із зазначенням назви документа («Архівна довідка», «Архівна копія», «Архівний витяг»), засвідчуються підписом керівника архіву (архівні довідки - також підписом начальника відповідного структурного підрозділу) і гербовою печаткою архіву.

На період відсутності начальника відповідного структурного підрозділу архівні довідки підписує працівник архіву, на якого покладено виконання обов'язків начальника.

Відповідно до п.п. 15, 16 та 19 наведеного порядку, якщо архівна довідка через об'єктивні причини є неповною відповіддю на запит, текст архівної довідки закінчується словами «Інших відомостей не виявлено».

Після тексту архівної довідки вміщуються пошукові дані документів, що стали підставою для її складання (номери фонду, опису, справи, аркушів), або назва документа, що є підставою для видачі архівної довідки.

В архівних копіях/витягах, виготовлених засобами друку, пошукові дані наводяться після тексту, у виготовлених фото- або електрографічним способом, - на звороті кожного аркуша.

Архівна довідка оформлюється державною мовою, повинна мати реєстраційний номер та дату оформлення. Копія архівної довідки засвідчується виконавцем і залишається у відповідній діловодній справі архіву.

Архівні копії та витяги оформлюються в такому самому порядку, як й архівні довідки.

З огляду на матеріали справи, Державним архівом міста Києва надано належним чином засвідчену копію Рішення № 640 від 24 квітня 1956 (а.с. 78-80), разом з переліком (а.с. 81), що в свою чергу не породжує у суду сумнівів щодо легітимності цих документів та встановлює можливість бути підставою для прийняття Київською міською радою Рішення № 24/898 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання протиправним застосування Рішення виконавчого комітету - Київської міської ради депутатів трудящих від 24 квітня 1956 року за № 640 разом з нікчемним «Переліком земельних ділянок в кварталі № 1233 Подільського району міста Києва» при прийнятті рішення Київською міською радою VI сесії XXIV скликання від 25 вересня 2003 року за № 24/898 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» задоволенню не підлягають.

За змістом ч. 1, п. «а» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносін, далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений ст. 118 ЗК України, за змістом ч.ч. 1, 2, 6 якої, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідно до п. 6.1 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 14 березня 2002 року № 313/1747 (далі - Порядок № 313/1747), громадяни України, зацікавлені у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у їх користуванні, подають заяви до Київської міської ради. У заяві вказується місце розташування та розмір земельної ділянки, а також мета її використання.

У разі якщо на земельній ділянці розташовані будівлі і споруди, що перебувають у спільній власності кількох громадян України, заяви подають всі співвласники будівель і споруд.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що відповідно до договору купівлі-продажу від 31 серпня 1988 року позивач придбав у ОСОБА_7 1/2 частини жилого будинку, розташованого на земельній ділянці розміром 850 кв. м., на підставі чого позивач разом з ОСОБА_9, як власники наведеного будинку, звернулися до Київської міської ради з питання приватизації земельних ділянок, розміром по 500 кв.м. по АДРЕСА_1.

Частинами 7-8 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Наведені норми фактично співвідносяться з вимогами п.п. 6.3-6.4 Порядку № 313/1747, відповідно до яких управління земельних ресурсів розглядає подані матеріали і готує проект рішення Київської міської ради про приватизацію земельної ділянки.

Підготовлений проект рішення подається на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування та землекористування.

Комісія опрацьовує поданий проект рішення та виносить його на пленарне засідання Київської міської ради для прийняття рішення.

Після прийняття рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки у власність здійснюється перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) та виготовлення документа, що посвідчує право власності на землю.

На виконання наведених вимог, на підставі заяви позивача Київською міською радою VI сесії XXIV скликання прийнято рішення від 25.09.2003 №24/898 про передачу ОСОБА_3 у спільну часткову приватну власність Ѕ від 0,1 га земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6.5 Порядку № 313/1747 передбачено, що управління земельних ресурсів після виготовлення документа, що посвідчує право власності на землю, проводить його державну реєстрацію.

На виконання вимог наведеної норми, позивачу виданий державний акт серії НОМЕР_2 від 09 квітня 2012 року на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею Ѕ від 0,1 га та надано план меж вказаної земельної ділянки.

Як вірно зазначає суд першої інстанції, на момент отримання державного акту позивач не скористався своїм правом на оскарження меж земельної ділянки встановленій в акті на право власності, зокрема правом звернення до суду з позовом про визнання недійсним державного акту з встановленням межі земельної ділянки 1/2 від 0,10 га по АДРЕСА_1 та правом оскарження складеної технічної документації зі складання проекту землеустрою організації території по передачі земельних ділянок у власність.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України та п. 6.8. Порядку № 313/1747, земельні ділянки в межах м. Києва приватизуються громадянами в таких розмірах для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - не більше 0,10 гектара.

Таким чином, оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень Київської міської ради, а позивачу передана земельна ділянка, зазначена ним у відповідній заяві, площею 0,05 га, тобто у межах граничних меж приватизації.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача на те, що наведена заява подавалася до Київської міської ради під тиском, оскільки жодних доказів цьому до суду не надано.

Крім того, вірним є твердження суду першої інстанції про те, що платіжне доручення від 23.05.2002 про нарахування податку на землю не може бути належним доказом на підтвердження частки позивача саме у розмірі 0.0850 га, оскільки зазначеної площі земельна ділянка перебувала у власності співвласників і це є лише підтвердженням загальної площі ділянки з якої відбувалося пропорційне нарахування частки кожного та обов'язкового платежу кожного, а не виділеної позивачу частини. Варто також зауважити, що вказане платіжне доручення стосується лише питання сплати відповідного податку та не може бути підставою для надання тій чи іншій особі права на земельну ділянку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині скасування пункт 87 додатку до рішення Київської міської ради VI сесії XXIV скликання від 25 вересня 2003 року за № 24/898 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» пов'язаного з передачею у власність ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному;органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Зважаючи, що суд є правозастосовуючим органом, а чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень органами місцевого самоврядування, судовим рішенням не може бути замінена ця процедура та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Посилання позивача на те, що здійснення дискреційних повноважень органами місцевого самоврядування не врегульовані законодавчо, не може свідчити про те, що правова природа дискреційних повноважень не визнається в Україні.

Крім того, визначення дискреційних повноважень встановлено у Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи» (назва із змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства юстиції України від 30.09.2011 № 3099/5, від 19.08.2013 № 1728/5), відповідно до п. 1.6. якої, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

В апеляційній скарзі позивач також наголошує на тому, що відповідно до наведених вище Рекомендацій № R (80) 2, рішення контролюючого органу, не прийняте в ході здійснення дискреційних повноважень, може бути піддане контролю з боку уповноваженого органу.

Разом з цим, суд є не контролюючим, а правозастосовуючим, правозахисним органом, при цьому, слід виходити з того, що поняття «контролю» не слід ототожнювати з можливістю втручатися у вільний (адміністративний) розсуд суб'єкта владних повноважень та підміняти контролюючими діями його рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову в частині зобов'язання Київської міської ради безоплатно передати у власність ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 850 (вісімсот п'ятдесят) квадратних метри по АДРЕСА_1, яка перебувала у його користуванні з 1988 року.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений 05 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.