Справа № 2а-390/11/1201
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Вискребенцев Л.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 року справа № 2а-390/11/1201

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Яманко В.Г.

суддів Казначеєва Е.Г. , Васильєвої І.А.

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційні скарги ОСОБА_2,

Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську

Луганської області

на постанову Алчевського міського суду Луганської області

від 28 лютого 2011 року

по адміністративній справі № 2а-390/11/1201 (суддя Вискребенцев Л. Б.)

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську

Луганської області

про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити

перерахунок та виплату державної соціальної допомоги

дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

24 січня 2011 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою (арк. спр. 2 - 3) до Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області про поновлення строку позовної давності, визнання дій відповідача протиправними, стягнення з відповідача недоплаченого підвищення до пенсії за 2008, 2009, січень - жовтень 2010 року.

Ухвалою Алчевського міського суду Луганської області від 25 січня 2011 року (арк. спр. 10) адміністративний позов залишено без розгляду в частині вимог про поновлення пропущеного строку, визнання дій неправомірними, стягнення доплати до пенсії, як дитині війни, за період з 1 січня 2008 року по 23 липня 2010 року.

Постановою Алчевського міського суду Луганської області від 28 лютого 2011 року (арк. спр. 17-18) позовні вимоги були задоволені частково. Суд першої інстанції зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 24 липня 2010 року по день прийняття судом постанови.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем вказано, що судом першої інстанції не надано оцінки вимогам статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в частині здійснення фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Колегія суддів зазначає, що з врахуванням частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги відповідача.

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Статус позивача як дитини війни підтверджується паспортом, посвідченням.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, при цьому зміни

Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. У вказаному рішенні Конституційним судом України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Суд першої інстанції правильно визначив, виходячи з рішення Конституційного суду N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, що передбачене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком діяло з 22 травня 2008 року.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що в період 2010 року виплата позивачу підвищення до пенсії як дитині війни здійснювалася відповідно до положень пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

З врахуванням викладеного, дотриманням судом першої інстанції вимог статей 99, 100 КАС України, висновок суду першої інстанції про визнання права позивача на виплату підвищення до пенсії за віком як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням позовних вимог, з 24 липня 2010 року є вірним.

Проте, суд першої інстанції в порушення вимог статті 11 КАС України вийшов без належного обґрунтування за межі позовних вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни по день прийняття судом постанови, всупереч заявленого позивачем в позові періоду.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, з визначенням періоду, за який відповідач зобовязаний здійснити відповідний перерахунок з 24 липня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, при цьому кінцевий термін перерахунку це дата звернення позивача до суду, що відповідає заявленим позовним вимогам.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 10 статті 33 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року № 2154-VI встановлено, що у 2010 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з окремими пунктами статей 6, 20 та 32 цього Закону, спрямовуються відповідно на дотацію Пенсійному фонду України на пенсійне забезпечення військовослужбовців, виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами (за рахунок джерел, визначених пунктом 10 статті 6 цього Закону).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що виплата підвищення до пенсії позивачу як дитині війни здійснюється органами Пенсійного Фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни резолютивної частини постанови суду першої інстанції з доданням вислову «за рахунок коштів Державного бюджету України».

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування в обсязі передбаченому Законом України "Про соціальний захист дітей війни" для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог частини 2 статті 3 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Крім того, судом першої інстанції в порушення вимог статті 163 КАС України не вказано в резолютивній частині постанови про відмову в задоволенні решти позовних вимог при вирішенні питання щодо часткового задоволення позовних вимог.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 201, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області, ОСОБА_2 на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 28 лютого 2011 року по адміністративній справі № 2-а-390/11/1201 задовольнити частково.

Постанову Алчевського міського суду Луганської області від 28 лютого 2011 року по адміністративній справі № 2-а-390/11/1201 змінити.

Замінити абзац 1 резолютивної частини постанови Алчевського міського суду Луганської області від 28 лютого 2011 року по адміністративній справі № 2-а-390/11/1201 на абзаци 1, 2 наступного змісту:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області визнання дій відповідача протиправними, стягнення з відповідача недоплаченого підвищення до пенсії за 2008, 2009, січень - жовтень 2010 року задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 24 липня 2010 року по 31 жовтня 2010 року за рахунок коштів Державного бюджету України з врахуванням фактично здійснених виплат.

Доповнити резолютивну частину постанови Алчевського міського суду Луганської області від 28 лютого 2011 року по адміністративній справі № 2-а-390/11/1201 абзацом 3 наступного змісту:

«В задоволенні решти позовних вимог відмовити.»

Вважати абзаци 2 резолютивної частини постанови Алчевського міського суду Луганської області від 28 лютого 2011 року по адміністративній справі № 2-а-390/11/1201 абзацом 4.

В іншій частині постанову Алчевського міського суду Луганської області від 28 лютого 2011 року по адміністративній справі № 2-а-390/11/1201 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Г.Яманко

Судді Е.Г.Казначеєв

ОСОБА_3