Справа № 2а-5840/12/1070
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 вересня 2015 року справа №2а-5840/12/1070

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання -Сакевич Ж.В.;

за участю:

представника відповідача -ОСОБА_1 (довіреність від 24.07.2015 р. №9-5/3085),

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу №96/31 від 30.11.2011 р.,

в с т а н о в и в:

02.12.2011р., позивачка звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області, пред?явивши вимоги про скасування наказу №95/31 від 23.11.2011 р. "Про застосування заходів дисциплінарного стягнення" до Головного управління юстиції у Київській області.

Після розгляду справи по суті, а саме 20.06.2012 р., нею, через канцелярію суду, було подано доповнення до позовної заяви, в якому вона просила скасувати наказ №96/31 від 30.11.2011 р. "Про застосування заходів дисциплінарного стягнення", тобто змінила підставу та предмет позову.

Як вбачається із журналу судового засідання Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2012 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 20.06.2012 р. вже на стадії дослідження письмових доказів у справі.

Доповнення до позовної заяви було подано після закінчення розгляду справи по суті, у журналі судового засідання, яке відбулось вже 20.06.2012 р., рішення про приєднання доповненої позовної заяви до адміністративної справи (ч.1 ст.137 КАСУ) суддею не приймалось.

З огляду на вимоги, які містилися у доповненому позові від 20.06.2012 р. ОСОБА_2, після закінчення розгляду справи по суті, було змінено підставу та предмет позову, а саме, вона просила скасувати і наказ №96/31 від 30.11.2011 р. "Про застосування заходів дисциплінарного стягнення" за інше дисциплінарне порушення за наявності інших юридичних фактів матеріально-правового характеру.

20.06.2012 р., ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області дану справу, без вирішення питання про прийняття заяви ОСОБА_2 про зміну позовних вимог, за позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Київській області про скасування наказу було направлено в порядку статті 22 КАСУ до Київського окружного адміністративного суду.

29.11.2012 р., вказана справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду, а 30.11.2012 р.,- прийнята до провадження цього суду.

У судовому засіданні, 18.03.2013 р., позивачка заявлені вимоги підтримала та просила також розглянути питання про визнання протиправним та скасування наказу відповідача №96/31 від 30.11.2011 р.

При дачі пояснень визнала, що наказ №96/31 від 30.11.2011 р. фактично оскаржила лише 20.06.2012 р., позаяк не знала, що законом встановлений строк звернення до суду у три місяці, зазначила, що помилково вважала. що строк звернення складає один рік.

18.03.2013 р., ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування наказу від 30.11.2011 р. за №96/31 були залишені без розгляду, з огляду на порушення останньою процесуального строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку.

Вказана ухвала позивачкою була оскаржена в апеляційному порядку.

24.05.2013 р., Київським апеляційним адміністративним судом апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу суду була залишена без руху, оскільки апеляційним судом встановлений факт пропущення ОСОБА_3 строку звернення з апеляційною скаргою, у зв?язку з чим ОСОБА_2 надано строк- протягом 30 днів з моменту отримання ухвали надати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням підстав для такого поновлення.

Ухвала суду апкляційної інстанції про залишення апеляційної скарги ОСОБА_4 без руху набрала законної сили.

В подальшому, у зв?язку з відсутністю заяви про поновлення пропущеного строку звернення з апеляційною скаргою, скарга ОСОБА_2 була їй повернута апеляційним судом.

07.05.2015 р., позивачка повторно звернулась із апеляційною скаргою на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 р. за відсутності заяви чи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку звернення з апеляційною скаргою.

14.05.2015 р., Київським апеляційним судом за даною скаргою було відкрито апеляційне провадження, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначено, що апеляційна скарга подана у встановлений законом строк.

01.07.2015 р., ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду ухвала Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 р. була скасована з тих підстав, що в ході розгляду даної справи, 20.06.2012 р., позивачка вказала на поважність причин пропуску нею строку звернення до адміністративного суду і у якості доказу надала копію листка непрацездатності про перебування її з 03.04.2012 р. на стаціонарному та відновному лікуванні (т.1 а.с.127), що на думку колегії суддів позбавило її можливості своєчасно оскаржити наказ №96/31 від 30.11.2011 р. у судовому порядку.

Таким чином, як зазначив суд апеляційної інстанції, суд першої інстанції вказані обставини не врахував, внаслідок чого, без з?ясування всіх обставин даної справи, застосував до спірних правовідносин положення статті 100 КАСУ та залишив позовні вимоги в частині скасування наказу №96/31 від 30.11.2011 р. без розгляду. Саме за цих обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання та стали підставою скасування ухвали від 18.03.2015 р.

У судове засідання, призначене на 30.09.2015 р., позивачка, повідомлена належним чином про дату та місце розгляду справи, не з? явилась з невідомих для суду причин, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не надала.

Представник відповідача наполягав на розгляді справи за відсутності ОСОБА_2

При розгляді даної справи судом були враховані висновки суду апеляційної інстанції та встановлено наступне:

20.06.2011 р., на етапі дослідження матеріалів адміністративної справи до Броварського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_2 про зміну підстави та предмета позову, яка в порядку в порядку ч.2 ст.137 КАСУ судом прийнята не була.

Водночас, ухвалою Броварського міськрайонного суду від 22.06.2012 р. змінено підсудність даної адміністративної справи, справу скеровано до Київського окружного адміністративного суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_5 звернулась за захистом свого порушеного права скасування наказу від 30.11.2011р. №96/31 про накладення на неї дисциплінарного стягнення, 20.06.2012 р.

З наказом про застосування до неї дисциплінарного стягнення позивачка була ознайомлена під розпис 30.11.2011 р., про що свідчить її підпис на наказі та було визнано неодноразово самою ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинним законодавством закріплено такі види дисциплінарної відповідальності: 1) у порядку, встановленому законами України; 2) у порядку, встановленому Кодексом законів про працю України (далі КЗпП); 3) відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців; 4) на підставі дисциплінарних статутів та положень, чинних у різних галузях чи сферах державного управління.

Законом України Про державну службу встановлено особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців, органів виконавчої влади та їх апарату. Сутність її полягає в тому, що дисциплінарні стягнення застосовують до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних із проходженням державної служби, а також за проступок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, у якому він працює. Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає в невиконанні або в неналежному виконанні працівником покладених на нього трудових чи службових обов'язків.

Норми чинного трудового законодавства поширюються на державних службовців в частині, що не врегульована Законом України "Про державну службу".

Оскільки строки, порядок застосування, та зняття дисциплінарних стягнень (заходів дисциплінарного впливу) Законом України "Про державну службу" не врегульовано, суд застосовує до даних правовідносин норми Кодексу законів про працю України ( далі по тексту -КзпПУ).

Відповідно до ст. 233 КзпПУ працiвник може звернутися із заявою про вирiшення трудового спору безпосередньо до районного, районного у мiстi, мiського чи мiськрайонного суду в тримiсячний строк з дня, коли вiн дiзнався або повинен був дiзнатися про порушення свого права.

Як вбачається із копії оспорюваного наказу позивачка дізналася про порушення свого права 30.11.2011 р., тобто кінцевий термін звернення до суду із заявою про оскарження наказу для неї настав 02.03.2012 р. Проте, як свідчать матеріали адміністративної справи (т.1 а.с.69-76) із позовом про захист свого права вона звернулась лише 20.06.2012 р., зі сплином 6 місячного строку звернення до суду, тобто з пропуском позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених ст.ст.253-255 ЦК України,- ч.1 ст.260 ЦК України.

За приписами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Винятки для цього правила можуть бути встановлені лише Законом.

Частиною 1 ст.263 ЦК України визначені випадки, коли перебіг позовної давності зупиняється, а це: коли пред?явленню позову перешкоджали надзвичайна і невідворотня за даних умов подія (непереборна сила); у разі відстрочення виконання зобов?язання (мораторій) на визначених законом підставах; у разі зупинення закону або іншого нормативно-правового акту, який регулював спірні відносини; якщо сторони перебували у складі Збройних сил або інших військових формуваннях. Вказаний перелік підстав є вичерпним.

Підстави для переривання перебігу строку позовної давності визначені ст.264 ЦК України, до них відноситься пред? явлення позову або вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов?язку; у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 233 КзпПУ працiвник може звернутися з заявою про вирiшення трудового спору безпосередньо до районного, районного у мiстi, мiського чи мiськрайонного суду в тримiсячний строк з дня, коли вiн дiзнався або повинен був дiзнатися про порушення свого права.

Отже, у даному випадку спеціальним законом КзпПУ встановлений скорочений строк для даного виду вимоги позовна давність, яка складає 3 місяці, строк перебігу якої розпочався для позивачки з моменту, коли вона дізналася про порушення свого права, а саме- 30.11.2011 р. Граничний термін звернення до суду для неї із позовними вимоги, відповідно до положень ст.233 КзППУ, становив 02.03.2012 р.

Згідно положень ст.ст.263-264 ЦК України перебіг позовної давності (три місяці) за цей період не переривався та не зупинявся.

Відтак, позивачкою строк звернення до суду із позовною заявою про скасування наказу №96/31 від 30.11.2011 р. про застосування до неї заходу дисциплінарного стягнення був пропущений, що встановлено ухвалою суду від 18.03.2013 р.

Перебування ОСОБА_2 на лікарняному та лікуванні можуть бути лише підставою для розгляду судом питання про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду.

Проте, суд наголошує, що з таким клопотанням позивачка ОСОБА_2 до Київського окружного адміністративного суду при розгляді справи 18.03.2013 р. та станом на день винесення цієї ухвали не зверталась.

Натомість суду, згідно положень ч.1 ст.100 КАСУ надано право визнати причини пропуску звернення до суду з адміністративним позовом поважними та, у разі наявності таких причин, поновити пропущений процесуальний строк.

При дослідженні матеріалів адміністративної справи, судом з?ясовувалось питання про можливість визнання пропущеного позивачкою процесуального строку із поважних причин, за наслідками чого було встановлено, що ОСОБА_2, починаючи з 21.02.2012 р. перебувала на лікарняних та лікуванні.

Так, згідно наданих нею листків непрацездатності період її тимчасової непрацездатності продовжувався з 21.02.2012 р. по 04.03.2012 р.; з 12.03.2012 р. по 02.04.2012 р.; з 03.04.2012 р. по 25.05.2012 р. включно.

Таким чином, у період між лікарняними та лікуванням, а саме: з 30.11.2011 р. по 20.02.2012 р. (2 місяці та 20 днів); з 04.03.2012 р. по 11.03.2012 р. (8 днів) та з 26.05.2012 р. по 30.05.2012 р. (4 дні), що сумарно складає 3 місяці, позивачка мала можливість та могла звернутися до суду із позовом на захист своїх прав, однак не зробила це із особистих міркувань. Факт наявної для позивачки можливості своєчасного звернення із даним позовом до суду підтверджується тим, що нею 02.12.2011 р. було подано позов про оскарження іншого наказу від 23.11.2011 р. №95/31, а відтак ніщо не заважало та не перешкоджало їй звернутися до суду і на оскарження наказу від 30.11.2011 р. №96/31.

Отже, ОСОБА_2, маючи реальну можливість звернення до суду із позовом про скасування наказу №96/31 від 30.11.2011 р. своїм правом не скористалася, при зверненні 20.06.2015 р. з пропуском процесуального строку заяву про його поновлення до суду не надала.

Суд відкидає доводи позивачки про її необізнаність з приводу строків звернення до суду, оскільки це спростовується фактом її своєчасного звернення для оскарження наказу від 23.11.2011 р. №95/31.

Крім того, при повторному розгляді даної справи судом було запропоновано ОСОБА_2 надати суду докази поважності причин пропуску процесуального строку звернення до суду із даним позовом, для чого у судовому засіданні 15.09.2015 р. оголошено перерву до 30.09.2015 р. Станом на день розгляду справи позивачкою такі докази не надані.

З огляду на все вищевикладене, суд не знаходить підстав для визнання пропущеного ОСОБА_2 процесуального строку звернення до суду таким, що відбувся із поважних причин, у зв?язку з чим такий строк поновленню не підлягає.

Суд вважає, що позивачкою ОСОБА_2 пропущений строк звернення до суду за відсутності підстав для його поновлення, а тому позовну заяву ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 100-103, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 256-259, 260, 261, 263-265, 267 Цивільного кодексу України, статтею 233 Кодексу законів про працю, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу №96/31 від 30.11.2011 р., - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.