Справа № 2а-172/2010
Суддя: Посисень Л. М.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-172/2011 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року м.Борислав

Суддя Бориславськлго міського суду Львівської області Посисень Л.М., розглянувши в приміщенні суду м.Борислава в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Бориславі Львівської області про визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в м.Бориславі щодо ненарахування і невиплати підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 15.01.2011 року по 15.07.2011 року, про зобов»язання Управління Пенсійного Фонду України в м.Бориславі здійснити нарахування і виплату підвищення до пенсії в період з 15.01.2011 року по 15.07.2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 15 липня 2011 року звернулася у суд з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м.Бориславі Львівської області про визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в м.Бориславі щодо ненарахування і невиплати їй підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 15.01.2011 року по 15.07.2011 року, про зобов»язання Управління Пенсійного Фонду України в м.Бориславі здійснити нарахування і виплату їй підвищення до пенсії в період з 15.01.2011 року по 15.07.2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач ОСОБА_1 у позові зазначила, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 вищезгаданого Закону, з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2006-2007 роках їй дана допомога не виплачувалась.

Верховна Рада України своїм Законом України №3235-1У від 20.12.2005 року Про Державний бюджет України на 2006 рік, ст.77, ст.110, та Законом України №489-1У від 19.12.2006 року Про Державний бюджет України на 2007 рік, ст.71 п.12 призупиняла дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Однак, Конституційний Суд України своїм рішенням №6-рп/2007 від 09.07.2007 року по справі №1-29/2007, керуючись ст.ст.147, 150, 152 Конституції України та ст.ст.45, 51, 61, 63, 65 Закону України Про Конституційний Суд України вирішив: Пункт 1. Визнати таким, що не відповідають Конституції України і є неконституційними, положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік п.12 ст.71, яким зупинено дію ст.6 Закону України від 18.11.2004 року Про соціальний захист дітей війни, п.3 положення ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 року.

Пункт 5 Рішення Конституційного Суду України в цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених Законів, що визнані неконституційними.

Пункт 6 Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України Про соціальний захист дітей війни, державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.2 ст.19 та ч.3 ст.22 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, невиплата їй соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, є протиправною і такою, що суперечить Конституції та Законам України.

Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни становить ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У 2008 році та в подальших роках їй щомісячно, як дитині війни, виплачувалась соціальна допомога у розмірах набагато менших, ніж це передбачено Законом України Про соціальний захист дітей війни

Вказана проблема неодноразово розглядалась Конституційним Судом України, згідно його рішень від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними зміни, що звужували права пенсіонерів категорії Діти війни.

Проте, навіть після цих рішень вказана допомога їй виплачується у розмірах, які не відповідають дійсності, і суперечать чинному законодавству.

Позов просить задоволити.

03.08.2011 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на позов, згідно яких відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати їй як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги за період з 15 січня 2010 року по 15 липня 2011 року заперечує з наступних підстав.

Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004р. № 2195-ІУ (надалі Закон - 2195) установлено правовий статус дітей війни і визначено основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Відповідно до ст.1 Закону - 2195 дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Дітям війни, згідно зі ст.6 Закону - 2195 пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, законодавством України не визначено поняття "мінімальної пенсії за віком" як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно зі ст.6 Закону - 2195, так як ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі Закон - 1058) передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. В частині 3 ст.28 Закону - 1058 встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно із цим законом. Таку ж правову позицію займає і Міністерство юстиції України (лист від 31.08.2007р. №21 - 46-561).

Водночас, законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог Закону-2195, не визначено на законодавчому рівні в якому порядку, яким чином, за рахунок яких коштів і джерел обчислювати розмір мінімальної пенсії за віком, як розрахункової величини за Законом -2195.

Дане питання законодавцем вирішено в 2008 році, шляхом внесення змін в ст.6 Закону - 2195, де передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Надбавки для учасників війни передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551 - XII від 22.10.1993р.

(далі-Закон - 3551). Відповідно до ч.4 ст. 14 Закону - 3551 пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується іншим учасникам війни на 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

ОСОБА_1 отримує надбавку як дитина війни у розмірі: 47,00 грн. з січня 2008 року; 48,10 грн. з квітня 2008 року; 48,20 грн. з липня 3008 року; 49,80 грн. з грудня 2010 року по 15.07.2011 року.

Відповідно до ст.6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці повинні діяти в межах і способом, передбаченим законодавством України.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001р. № 121/2001 (далі - Положення). Відповідно до п.15 Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямків видаткової частини бюджету Пенсійного фонду України, який щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007р. ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006р. № 489-У визнано такою, що не відповідає Конституції України, тобто положення даної статті Закону втратили чинність з дня ухвалення судового рішення.

Проте, зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" у видаткову частину не внесені, тому кошти на - виплату даних підвищень в 2007 році були відсутні.

Також рішенням Конституційного Суду від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України пункт 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-УІ. Проте, зміни до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008рік" у видаткову частину не внесені тому кошти на виплату даних підвищень в 2008 році були відсутні, та на даний час не передбачені.

Законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних вимог Закону-2195, не визначено на законодавчому рівні за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір.

Отже, органами Пенсійного фонду України виплачується підвищення у розмірі надбавки, а виплата щомісячної державної допомоги не відноситься до компетенції Пенсійного фонду.

Поняття «надбавка до пенсії» та „щомісячна державна допомога" не є тотожними.

Окрім того, Конституційний Суд України в своїй ухвалі від 19.05.2009 № 27-у/2009 у справі № 2-25/2009 дійшов висновку про:

непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону;

здійснення фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни", тільки за рахунок коштів Державного бюджету України;

відсутність механізму (прогалина у законодавстві) вирахування мінімальної пенсії за віком, на ЗО відсотків якої мають підвищуватися дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії.

На сьогоднішній день діє Порядок виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевого бюджетів, або бюджетних установ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2008р. № 609.

Тому вимоги позивача є безпідставними і не грунтуються на чинному законодавстві.

В позові просить відмовити.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася 13.10.1938 року, є дитиною війни і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м.Бориславі Львівської області та отримує надбавку до пенсії як дитина війни у розмірі: 47,00 грн. з січня 2008 року; 48,10 грн. з квітня 2008 року; 48,20 грн. з липня 2008 року. 49,80 грн. з жовтня 2008 року по 15.07.2011 року, тобто у меншому розмірі, ніж це передбачено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - 30% мінімальної пенсії за віком, чим порушено право позивача на соціальний захист.

При встановлених обставинах, позов позивача підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.8, 22, 46, 55, 64, 95, 124, 152 Конституції України, Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 р. та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 р., ст.ст.1, 3, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 9, 69-71, 99, 183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України у м.Бориславі Львівської області щодо ненарахування і невиплати позивачу ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 15.01.2011 року по 15.07.2011 року відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у м.Бориславі Львівської області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, отриманої в період з 15.01.2011 року по 15.07.2011 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, право на яке надане ОСОБА_1 ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням виплачених сум.

Зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України в м.Бориславі виконати постанову негайно.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Львівським апеляційним адміністративним судом.

СУДДЯ: