Справа № 2а-11020/12/2670
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01 вересня 2015 року 16 год. 15 хв. № 2а-11020/12/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) від 11 серпня 2014 року у справі №2а-11020/12/1670 (далі - справа) відмовлено повністю у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) до державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Лєба-Консалт" (далі - третя особа), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 липня 2012 року № та № (далі - судове рішення).

До суду надійшла письмова заява ФОП ОСОБА_1 (далі - заявник) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме про скасування судового рішення та задоволення позову заявника повністю (далі - заява про перегляд).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду і вирішення заяви про перегляд та перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначено суддю Данилишина В.М.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження за заявою про перегляд та призначено її розгляд та перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у судовому засіданні.

У судовому засіданні 16 липня 2015 року представником позивача надано суду письмову заяву про уточнення підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, яку судом долучено до матеріалів справи для врахування при розгляді вказаної заяви та перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами.

Присутні у судовому засіданні 16 липня 2015 року представник заявника підтримала заяву про перегляд та просила задовольнити її, а представник відповідача заперечував проти заяви про перегляд та просив відмовити у її задоволенні.

Представник третьої особи у судове засідання 16 липня 2015 року не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду заяви про перегляд третя особа повідомлена належним чином.

Враховуючи викладене та зважаючи, що неприбуття у судове засідання особи, яка належним чином повідомлена, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд та перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, у судовому засіданні 16 липня 2015 року судом прийнято рішення про подальший їх розгляд та перегляд у порядку письмового провадження.

До суду 14 серпня 2015 року через канцелярію від представника заявника надійшли додаткові письмові пояснення, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі відповідного судового рішення.

Згідно зі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом допущено заміну первинного відповідача його процесуальним правонаступником - державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 252 КАС України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом протягом двох місяців після її надходження за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

Суд може не досліджувати докази стосовно обставин, що встановлені у судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами, якщо вони не оспорюються.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту судового рішення вбачається, що у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 не доведено факт реального виконання умов договорів, що надало б йому право на формування податкового кредиту та валових витрат.

При прийнятті судового рішення судом не взято до уваги надані ФОП ОСОБА_1 копії податкових та видаткових накладних, оскільки такі накладні тільки фіксують господарську операцію.

Згідно з ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 245, ст.ст. 246, 247 КАС України, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути.

Особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом одного місяця після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права та тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом та під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це у подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час прийняття судового рішення, вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

"Істотність" обставин означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку "не були і не могли бути відомі" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

В обґрунтування заяви про перегляд заявник зазначив, що встановлені ним обставини, не були та не могли бути відомі йому на час розгляду справи як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій. Водночас, такі обставини мають істотне значення для правильного і чіткого встановлення обставин справи та, відповідно, впливають на правомірність прийнятого судового рішення.

Як уже зазначено вище, відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що ФОП ОСОБА_1 не у повному обсязі надано суду первинні документи щодо фінансово-господарських взаємовідносинах із контрагентами: TOB "Автотранспортне підприємство "Велес", TOB "Граниус-С", TOB "ВП "Скіф", TOB "Укрхозімпекс", TOB "Край Кера-Ма", TOB "Сінсіті СП", TOB "Астра Ек-Сім", ПП "Інферно", TOB "Спарк ЛТД".

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, як вбачається з вище викладеного, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості, мають бути підписані уповноваженою особою, за наявності волі цієї особи, та в яких обов'язково визначається конкретний зміст та обсяг операцій, що передбачає необхідність деталізації/індивідуалізації номенклатури поставки, зокрема, робіт/послуг.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає, що протягом розгляду заяви про перегляд та перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами ФОП ОСОБА_1 надано суду первинні документи, які підтверджують правомірність формування даних податкового обліку.

Зокрема, зважаючи на те, що суду першої інстанції у ході розгляду та вирішення справи по суті наявних у матеріалах справи документів виявилося недостатньо для підтвердження правомірності формування податкової звітності, ФОП ОСОБА_2 звернувся до контрагентів із листами, копії яких містяться у матеріалах справи, у яких просив надати договори, рахунки-фактури, видаткові накладні, акти виконаних робіт, довіреності, акти звірки, товарно-транспортні накладні, приходно-касові ордери чи розрахункові документи.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Так, відповідачем проведено перевірку ФОП ОСОБА_1, за результатами якої 18 червня 2012 року складено акт №19/17-205/НОМЕР_1 про результати планової виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) ФОП ОСОБА_1 за період із 01 квітня 2009 року по 31 грудня 2011 року (далі - акт перевірки).

На підставі акту перевірки, 04 липня 2012 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: №, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 615290,00 грн. за основним платежем та у розмірі 131084,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); №, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1395448,23 грн. за основним платежем та у розмірі 223352,35 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Судом першої інстанції відмовлено у скасуванні вказаних податкових повідомлень-рішень у зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 не надано письмових доказів, які б підтвердили реальність господарських операцій за його участю та участю його контрагентів.

Поряд з цим, як з'ясовано у ході розгляду заяви про перегляд та перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, у ФОП ОСОБА_1 наявні достатні та належні докази (первинні документи), які підтверджують реальність здійснення ним фінансово-господарської діяльності, а саме: договори, податкові та видаткові накладні, квитанції до прибуткових ордерів, акти звіряння, товарно-транспорті накладні. Копії вище перелічених документів містяться у матеріалах справи.

Згідно з п. 44.1 ст. 44, пп. 14.1.27, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 цього пункту.

Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника податків, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, які містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника податків, - достовірними.

Подання платником податків до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, які містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про отримання платником податків необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника податків, зокрема, на формування податкового кредиту.

Неможливість проведення зустрічної звірки контрагента платника податків не є імперативною ознакою протиправності діяльності такого суб'єкта господарювання та не може розцінюватися як беззаперечне свідчення фіктивності усіх господарських операцій, здійснюваних таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо формування відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відсутність у розпорядженні контролюючого органу документів суб'єкта господарювання або необізнаність контролюючого органу про його діяльність не є безумовною підставою для висновку про нікчемність всіх угод, укладених таким суб'єктом господарювання, а тим більше для висновку про настання у зв'язку з цим несприятливих наслідків для його контрагентів. Норми чинного законодавства не містять положень про те, що незнаходження суб'єкта господарювання за місцезнаходженням на момент проведення перевірки контролюючим органом, а також факт ненадання таким суб'єктом документів для перевірки є прямим та достатнім свідченням про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Сам по собі факт допущення, за переконанням контролюючого органу, суб'єктом господарювання порушень певних встановлених законом правил господарської діяльності, здійснюваної на підставі певного договору, не є безумовною підставою для висновку про укладення такого договору з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Юридична відповідальність має здійснюватися на принципі законності, який полягає у тому, що така відповідальність настає за діяння, передбачені законом, та застосовується у спосіб, визначений законом.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11 зазначено, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства у діях платника в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників ПДВ, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).

При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка беру участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно зі ст. 253 КАС України, суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

У разі залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення інші особи, які брали участь у справі, можуть вимагати компенсації особою, яка її подала, судових витрат, понесених ними під час провадження за нововиявленими обставинами.

Таким чином, системно проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з урахуванням уточнень до неї, та, як наслідок, про наявність підстав для скасування судового рішення та прийняття нової постанови суду про задоволення позову заявника повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 252, 253 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2014 року у справі №2а-11020/12/1670, якою відмовлено повністю у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Лєба-Консалт", про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 липня 2012 року № та №.

2. Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 04 липня 2012 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 746374,75 грн. (Сімсот сорок шість тисяч триста сімдесят чотири гривні сімдесят п'ять копійок).

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 04 липня 2012 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 1618800,58 грн. (Один мільйон шістсот вісімнадцять тисяч вісімсот гривень п'ятдесят вісім копійок).

5. Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) здійснений ним судовий збір у розмірі 2146,00 грн. (Дві тисячі сто сорок шість гривень 00 копійок) із Державного бюджету України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 253 КАС України, з набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Суддя В.М. Данилишин