Справа № 2а-580/07
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" вересня 2011 р. Справа № 2а-580/07

номер рядка статистичного звіту 12.3

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Печерського районного суду від "07" серпня 2007 р. у справі № 2а-580/07 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Господарського суду Київської області, третя особа- Державна судова адміністрація України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення як акту індивідуальної дії, поновлення на посаді судді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року суддя Бабенко Костянтин Анатолійович звернувся з позовом до голови Господарського суду Київської області про поновлення його на посаді судді цього суду з 19 травня 2007 року з визнанням протиправним і скасуванням наказу голови суду № 68-к від 18 травня 2007 року " Про звільнення ОСОБА_3А.", про зобов"язання надати частину невикористаної відпустки за 2006 рік, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу з 19 травня 2007 року по день постановлення судового рішення, та про стягнення 100 тис.грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправним рішенням голови суду.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2007 року у позові ОСОБА_3 відмовлено за необгрунтованістю вимог.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2008 року задоволено клопотання ОСОБА_3 і до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача притягнуто Державну судову адміністрацію України (а.с.67,70).

У апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови із прийняттям нової про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, постанова - частковому скасуванню з прийняттям нової постанови з таких підстав.

Статус суддів це сукупність прав і обовязків, закріплених чинним законодавством стосовно порядку обрання суддів, їх повноважень, гарантій їх діяльності та відповідальності. Статус суддів закріплено та гарантовано Конституцією України, законами України Про статус суддіввід 15 грудня 1992 року та "Про судоустрій України" від 07 лютого 2002 року ( чинними на час виникнення правовідносин)

У ст. 126 Конституції України зазначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України 1 грудня 2004 року прийняв рішення № 19-рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України Про статус суддів від 15 грудня 1992 року (справа про незалежність суддів як складову їх статусу).

У резолютивній частині цього рішення зазначено:

1. Положення ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України у взаємозвязку з іншими положеннями Розділу VIII Основного Закону України треба розуміти так.

1.1. Незалежність суддів є невідємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується, насамперед, особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади.

Конституційні гарантії незалежності і недоторканності суддів засновані на положеннях міжнародно-правових актів щодо здійснення правосуддя, зокрема Основних принципах незалежності судових органів, схвалених резолюціями № 40/42 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 р., Рекомендаціях № (94)12 "Незалежність, дієвість та роль суддів", ухвалених Комітетом ОСОБА_5 Європи 13 жовтня 1994 р., які містять положення щодо гарантій захисту суддівського корпусу від зовнішнього впливу на відправлення правосуддя шляхом створення необхідного організаційного забезпечення суду як установи і належного забезпечення суддів як носіїв судової влади.

Так, в Основних принципах незалежності судових органів передбачено, що суддя може бути усунутий від посади або звільнений тільки з причин його нездатності виконувати свої обовязки чи поведінки, невідповідної до посади, яку він займає.

За п.30 Монреальської декларації про незалежність правосуддя 1993 року, суддя не може бути усунений з посади, за винятком випадків, коли існують доведені підстави, які свідчать про неспроможність виконувати свої обовязки або невідповідну поведінку, що робить неможливим подальше перебування на посаді.

Відповідно до п.15 цієї ж декларації... судді не можуть бути переведені з одного суду до іншого ... без їхньої особистої згоди.

Таким чином, незалежність суддів гарантується державою шляхом закріплення відповідних положень у Конституції України, Законах України, шляхом імплементації міжнародних стандартів незалежності до національної системи права.

Відповідно до положень ст.11 Закону "Про статус суддів", ст.14 Закону України " Про судоустрій України" однією з гарантій незалежності суддів є встановлений законом особливий порядок їх обрання ( призначення), зупинення повноважень та звільнення з посади.

Підстави і порядок припинення повноважень судді установлені ч.5 ст.126 Конституції України, ст.15 Закону України " Про статус суддів", ст.ст.31,32 Закону України "Про вищу раду юстиці".

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що статус судді має особливий правовий стан, який забезпечує ефективні гарантії його незалежності.

Це проявляється безпосередньо і у особливостях порядку припинення повноважень судді, звільнення з посади, переведенні до іншого суду. Зокрема, суддя, у виконанні професійного обов"язку ,у аспекті гарантії незалежності, не має залежати від неузгодженості дій законодавчої та виконавчої влади, неврегульованості окремих питань реалізації принципу незалежності тощо.

Вирішуючи спір, суд встановив, що ОСОБА_3 відповідно до Указу Президента України "Про призначення суддів " №1286/2003 від 11 листопада 2003 року був призначений суддею Господарського суду Київської області (а.с.8, зворот).

Указом Президента України "Про призначення суддів " № 11/207 від 12 січня 2007 року ОСОБА_3 призначено в межах п"ятирічного строку у місцевих адміністративних судах на посаду судді Київського окружного адміністративного суду (а.с.7).

Указом Президента України N 362/2008 від 15 квітня 2008 року ОСОБА_3 призначений суддею Київського апеляційного адміністративного суду в межах п"ятирічного строку в апеляційних адміністративних судах і з 21 квітня 2008 року зарахований в штат даного суду.

ОСОБА_4 Господарського суду Київської області видано наказ № 68-к від 18 травня 2007 року, пунктом першим якого наказано : ОСОБА_3 вважати звільненим з посади судді господарського суду Київської області 18 травня 2007 року у зв"язку з призначенням в межах п"ятирічного строку на посаду судді Київського окружного адміністративного суду, відповідно до п.5 ст.36 Кодексу законів про працю України. Згідно пункту другого цього ж наказу ОСОБА_3 належить виплатити грошову компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 02.12.2005 року по 01.12.2006 року тривалістю 3 календарних дні та невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 02.12.2006 року по 18.05.2007 року тривалістю 16 календарних днів , відповідно до ст.83 КЗпП України (а.с.11).

Відмовляючи у позові ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно видав наказ про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Господарського суду Київської області з підстав, передбачених п.5 ст.36 КЗпП України у зв"язку з призначенням його на посаду судді Київського окружного адміністративного суду.

Оскільки виплата грошової компенсації за невикористану відпустку пов"язується безпосередньо із звільненням працівника, відповідно до ст.83 КЗпП та ст.3 Закону України " Про відпустки" суд вважав правомірним наказ голови Господарського суду Київської області і в пункті другому.

Однак, з такими висновками місцевого суду погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Перелік підстав для звільнення судді із займаної посади, передбачений вказаними правовими нормами, відповідно до яких суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі: 1) закінчення строку, на який його обрано чи призначено; 2) досягнення суддею шістдесяти п'яти років; 3) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров'я; 4) порушення суддею вимог щодо несумісності; 5) порушення суддею присяги; 6) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 7) припинення його громадянства; 8) визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; 9) подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням, є вичерпним.

В матеріалах справи відсутні докази фактичного існування жодної з підстав для звільнення судді Бабенка К.А. із займаної посади, які передбачені вищевказаними нормами Закону.

Стаття 62 Закону України "Про судоустрій " визначає , що суддя може бути переведений до іншого суду за його письмовою заявою. Ця ж норма (ч.2 та 3) визначає і порядок переведення судді із одного суду до іншого.

Методичними рекомендаціями щодо ведення обліку кадрів і кадрового діловодства в місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції, затвердженими Наказом ДСА України 20 травня 2007 року №24 передбачено, що у разі переведення судді до іншого суду, Голова відповідного суду, де працював суддя, видає наказ про виключення судді зі штату місцевого суду у звязку із переведенням до іншого суду . Голова відповідного суду, до якого переведений суддя, видає наказ про те, що суддя з такого-то дня приступив до виконання своїх службових обовязків.

Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що суддя Господарського суду Київської області (місцевий суд) Бабенко К.А. призначений на посаду судді Київського окружного адміністративного суду ( місцевий суд).

Київський окружний адміністративний суд утворений Указом Президента України №1417/2004 від 16.11.2004 року.

Указом Президента України №417/2007 від 16.05.2007 року " Про кількісний склад суддів адміністративних судів " було визначено штатну чисельність суддів Київського окружного адміністративного суду у 22 судді.

Державна реєстрація юридичної особи новоствореного Київського окружного адміністративного суду у встановленому порядку здійснена 29 травня 2008року. Процесуальну діяльність суд розпочав 01 жовтня 2008 року.

Відтак, до утворення юридичної особи , ОСОБА_3 не міг реалізувати своє право бути зарахованим до штату вказаного суду на підставі Указу Президента України від 12.01.2007 року, а відтак, відрахованим з штату Господарського суду Київської області.

У даному випадку, посилання відповідача на бажання перейти на роботу до іншого суду не є тотожними волевиявленню відрахування із штату суду за попереднім місцем роботи.

Відсутність механізму оформлення припинення повноважень судді одного суду і набуття цих повноважень у іншому, за умови, коли останній ще не створений,у даному випадку правового значення немає.

В цьому, зокрема, і полягає гарантія держави у забезпеченні незалежності судді.

Аналіз фактичних обставин справи та поданих сторонами доказів, чинного законодавства, що регулює правовідносини, дає підстави для висновку про те, що наказ Голови господарського суду Київської області про звільнення судді Бабенка К.А. та виплату йому у зв"язку із звільненням грошової компенсації за невикористану відпустку,є протиправним і підлягає скасуванню. У зв"язку з цим позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

При цьому, визнання наказу про звільнення протиправним та його скасування не дає підстав для поновлення ОСОБА_3 на посаді судді Господарського суду Київської області з моменту звільнення, оскільки у встановленому порядку його повноваження в цьому суді припинені із набуттям повноважень судді іншого суду. Вимога позивача про надання невикористаної відпустки є похідною від вимоги про поновлення на посаді, а відтак, задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог про стягнення заробітної плати з 19 травня 2007 року та про відшкодування моральної шкоди, то задоволені вони бути не можуть, видячи з принципу диспозитивності адміністративного процесу.

Так, ОСОБА_3 пред"явив адміністративний позов про скасування наказу про звільнення безпосередньо до ОСОБА_4 Господарського суду Київської області, як адміністратора, на якого покладено обов"язок підписання наказів щодо кадрового складу суду. Позовні вимоги про стягнення вказаних сум позивачем адресовані Господарському суду, як установі, проте остання , як відповідач у справі , позивачем не зазначена.

Оскільки суд першої інстанції, в цій частині , по суті, правильно відмовив у позові, то постанова , відповідно, залишається без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,202,205,207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2, задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2007 року в частині відмови у позові ОСОБА_3 у визнанні протиправним та скасування наказу про звільнення та виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, як акту індивідуальної дії, скасувати, та прийняти нову постанову, якою :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Господарського суду Київської області про визнання протиправним та скасування наказу № 68-к від 18 травня 2007 року задовольнити. Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_4 Господарського суду Київської області № 68-к від 18 травня 2007 року " Про звільнення ОСОБА_3А."

В решті постанову Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2007 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,01001

3- відповідачу ОСОБА_4 Господарського суду Київської області вул.Комітерну,16,м.Київ,01032