Справа № 6012/11/2070
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2011 р. Справа№2а-6012/11/2070 Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

при секретарі судового засідання Король Д.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - не прибув,

представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представник третьої особи ВАТ "СЕБ Банк" - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи - ОСОБА_2, ВАТ "СЕБ Банк" про зняття арешту із заставного майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд зняти арешт із заставного майна - трьохкімнатної квартири № 47, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, який накладено під час здійснення виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав аналогічні пояснення викладених у позовній заяві.

Відповідач, Комінтернівській відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не прибув, на адресу суду надав заперечення в яких виклав свою позицію по справі та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_2 поданий позов підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Третя особа - ВАТ "СЕБ Банк" проти поданого позову заперечувала, просила суд відмовити в задоволені позову, у зв'язку з тим що позивачем не надано доказів порушення його законніх прав.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст.2); до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст.2).

Звертаючись до суду, позивач заявив вимогу про виключення майна з-під арешту.

З огляду на приписи ст.2 КАС України в кореспонденції з положеннями ст.17 згаданого кодексу така вимога як виключення майна з-під арешту не може бути предметом розгляду адміністративним судом за правилами адміністративного судочинства.

Водночас з цим, враховуючи положення ч.2 ст.11 КАС України та ст.162 КАС України суд розглядає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права виключення майна з-під арешту як вимогу про визнання неправомірним рішення субєкта владних повноважень органу державної виконавчої служби України по накладенню арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру, яке знаходиться в заставі.

За матеріалами справи 07.09.2007 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №831/3/27/31/7-207. Іпотечним договором забезпечені вимоги позивача, що випливають з Договору кредиту №831/3/27/31/7-187 від 07 вересня 2007 року, згідно якого позивач надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 181 068,00 грн. зі сплатою 20,00 відсотків річних з кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 06.09.2022 року.

Крім того, 17 липня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №831/4/27/31/8-171, яким забезпечені вимоги Позивача, що випливають з Договору про надання відновлюваної кредитної лінії №831/3/27/31/8-224 від 17 липня 2008 року. Згідно договору позивач надав ОСОБА_2 грошові в межах максимального ліміту заборгованості до 70 000,00 доларів США. зі сплатою 15,0 відсотків річних з кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 10.07.2022 року.

Предметом іпотеки за іпотечним договором №831/3/27/31/7-207 та іпотечним договором №831/3/27/31/8-224 від 17 липня 2008 року є нерухоме майно, а саме - трьохкімнатна квартира №47, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2008 року, виданого Комінтернівською районною в місті Харкові радою.

В ході розгляду справи судом з пояснень представника позивача та третіх осіб встановлено, що права позивача, як заставодержателя визнаються усіма учасниками спірних правовідносин і ніким не оспорюються.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Суд відзначає, що відповідно до п.1.4 договору застави транспортного засобу від 20.12.2006р. у випадку невиконання умов кредитного договору позивач як заставодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави.

При цьому, в силу положень п.п. 2.4.3. Іпотечного договору №831/3/27/31/7-207 та іпотечним договором №831/3/27/31/8-224 від 17 липня 2008 року Іпотекодержатель має право, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником (боржником) основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотекі.

За таких обставин, довід представника позивача про те, що дострокове припинення дії договору кредиту не відповідає матеріальним інтересам ПАТ «Укрсоцбанк»у спірних правовідносинах слід визнати неспроможним, бо при укладанні договору кредиту позивач самостійно на власний розсуд визначив обставини, за настання яких банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та повязаних з цим платежів, а також структуру таких платежів.

Як зясовано судом, рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 11.03.2010 року по справі №2-1925/10 частково задоволено позов ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк" про розірвання кредитного договору, третя особа : ОСОБА_5 та по зустрічному позову Публічного акціонерного товариства "СЕБ Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості. Кредитний договір № 019-п/08 від 22.02.2008 року - розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "СЕБ Банк" суму заборгованості за кредитним договором № 019-п/08 від 22.02.2008 року у розмірі 2 598 452,31 грн. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "СЕБ Банк" суму судового збору у розмірі 1700,11 грн. га суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Пунктом 4 постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2010р. відповідач наклав арешт на майно, належне ОСОБА_2

01.04.2010р. постановою відповідача, Комінтернівського ВДВС було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 у тому числі на трьохкімнатної квартири № 47, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача у вигляді правового акту індивідуальної дії у формі постанови від 01.04.2010р. про накладення арешту на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11.03.2010р. по справі №2-1925/10 набрало законної сили, що не заперечується особами, які беруть участь у справі, на виконання даного судового акту в порядку ст.368 ЦПК України був виданий виконавчий лист.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

В силу приписів ч.1 ст.2 згаданого закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч.2 цієї статті здійснюється державними виконавцями.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження»арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З положень Законів України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», «Про виконавче провадження», судом вбачається, що законодавцем не встановлено заборони стосовно накладення державним виконавцем арешту і здійснення подальшої примусової від імені боржника реалізації арештованого рухомого майна, яке знаходиться в заставі.

Вказане обумовлено приписами ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», де указано, що з коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого вони використовуються для задоволення вимог заставодержателя. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, кошти йому виплачуються у разі належного підтвердження права на заставлене майно. Після повного задоволення вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, визначеному цим Законом.

В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити суду в чому саме полягає його порушене право у спірних правовідносинах на момент звернення його до суду .

За таких обставин, суд не знаходить підстав для висновку стосовно наявності у позивача, ПАТ «Укрсоцбанк»порушеного права або охоронюваного законом інтересу у спірних правовідносинах.

Окрім того, вирішуючи спір суд зважає також і на положення ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Судовим розглядом не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а також невідповідності рішення відповідача про накладення арешту вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

Отже, в задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи - ОСОБА_2, ВАТ "СЕБ Банк" про зняття арешту із заставного майна - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Чудних

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 липня 2011року.