Справа № 819/2089/15
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2089/15

18 серпня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісній І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держземагенства у Тернопільському районі, третьої особи Великоберезовицької селищної ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу Держземагенства у Тернопільському районі про зобов"язання Відділу Держземагенства у Тернопільському районі, третьої особи Великоберезовицької селищної ради провести державну реєстрацію земельної ділянки для садівництва загальною площею 0,061 га. яка перебуває у моїй приватній власності, за фактичним місцем розташування ділянки на території Петриківської сільської ради Тернопільського району.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача, Відділ Держземагенства у Тернопільському районі, в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі. У прийнятті рішення покладається на думку суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Згідно ст.41 та ч.4, 6 ст. 128 КАС України судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,061 га, згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1 виданим Великоберезовицькою селищною радою 15 вересня 1994 року.

Для проведення державної реєстрації земельної ділянки у порядку, визначеному Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (надалі - Порядок), у листопаді 2014 року позивач звернувся із відповідною заявою про державну реєстрацію земельної ділянки до Відділу Держземагентства у Тернопільському районі за результатами чого отримав рішення від 20.07.2015 № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного реєстру земель у зв'язку із невідповідністю розміщення земельної ділянки в індексно - кадастровій карті, зокрема приналежністю даної земельної ділянки Петриківській сільській раді Тернопільського району.

Разом з тим, місце розташування земельної ділянки, яка перебуває у моїй власності з 1994 року згідно виданого правопосвідчувального документа є незмінним та підтверджується розробленою відповідно до встановлених державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою Тернопільською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» технічною документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Так, зі змісту сформованого кадастрового плану земельної ділянки за результатами кадастрової зйомки площа, конфігурація та опис суміжних землекористувачів є автентичним до опису, зазначеному в державному акті на право приватної власності на землю.

Таким чином, земельна ділянка як об'єкт цивільних справ сформована у 1994 року не втратила свого статусу в розумінні цивільного та земельного законодавства. Про що зокрема зазначено і у частині 10 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Однак, відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України (Кодекс доповнено статтею 79-1 згідно із Законом № 3613 -VI від 07.07.2011) формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

А, згідно частини 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номер. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності)».

В силу зазначеного, у зв'язку із відсутністю державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, я замовив розроблення даного виду землевпорядної документації у ліцензованого суб'єкта господарювання відповідно до Закону України «Про землеустрій»

Під час перевірки сформованих матеріалів державним кадастровим реєстратором встановленого невідповідність місця розташування земельної ділянки відповідно до адміністративно-територіального утворення. Так, згідно державного акту визначено місце розташування земельної ділянки - Великоберезовицька селищна рада, а відповідно до даних державного земельного кадастру - Петриківська сільська рада. Слід відмітити, що згідно частини 1 статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості державного земельного кадастру є офіційними.

Крім того, згідно довідки № 60 від 18.11.2014 року встановлено, що земельна ділянка знаходиться на території Петриківської сільської ради Тернопільського району.

Згідно положення частини 5 статті 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр», виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватись на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) чи рішення суду.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем не надано достатніх та беззаперечних доказів правомірності відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності позивачу.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, встановивши всі обставини, що мають значення для справи, суд приходить до висновку, що відмова державного кадастрового реєстратора у проведенні державної реєстрації земельної ділянки за фактичним місцем розташування земельної ділянки обмежує ОСОБА_1 у реалізації його права щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, а також суперечить загальному порядку державної реєстрації об'єктів у Державному земельному кадастрі по земельних ділянках, сформованих до 2004 року

керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Зобов"язати відділ Держземагенства у Тернопільському районі провести державну реєстрацію земельної ділянки для садівництва загальною площею 0,061 га., яка перебуває приватній власності ОСОБА_1, за фактичним місцем розташування ділянки на території Петриківської сільської ради Тернопільського району.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.