Справа № 2а/0370/2987/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/800/10394/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Логвиненко А. О., Маслій В. І.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2015 р. у справі № 2а/0370/2987/12 за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до Луцького слідчого ізолятора №2 Управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року Державна фінансова інспекція у Волинській області звернулась в суд з позовом до Луцького слідчого ізолятора № 2 ДДУПВП у Волинській області, в якому просила зобов'язати виконати пункт 2 вимоги від 25.07.2012 року № 03-080-14-14/5436 в частині проведення претензійно-позовної роботи та забезпечення повернення незаконно виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 на суму 6993,39 грн. та відкоригувати суми нарахованого єдиного соціального внеску на суму 2538,15 грн. та пункти 3, 10 вимоги від 25.07.2012 року № 03-080-14-14/5436 Державної фінансової інспекції у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу контрольним листом від 25.07.2012 року № 03-080-14-14/5436 направлено вимоги щодо вжиття заходів та усунення виявлених порушень і відшкодування збитків, завданих Луцькому СІЗО № 2, проте на момент звернення до суду з вказаним позовом залишалися невиконаними пункт 3 вимоги, а саме: провести претензійно-позовну роботу та забезпечити повернення незаконно виплаченої заробітної плати державним службовцям на загальну вимогу 75092,00 грн. та відкоригувати суму нарахованого єдиного соціального внеску на загальну суму 22288,71 грн. В іншому випадку стягнути з особи, винної у незаконних грошових виплатах коштів в сумі 102 381,14 грн.; пункт 10 вимоги - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за непоставлені продукти харчування на суму 2273,59 грн. та за поставлені продукти, на які завищено граничний розмір торговельної націнки на суму 369,21 грн. Провести претензійно-позовну роботу з АВТФ «Старк» та забезпечити відшкодування незаконних виплат в сумі 2642,80 грн. шляхом повернення коштів або поставки відповідного обсягу товарів чи надання послуг; пункт 2 вимоги - в частині повернення незаконно виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 на суму 6993,39 грн. та відкоригувати суми нарахованого єдиного соціального внеску на суму 2538,15 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року адміністративний позов задоволено повністю. Зобов'язано Луцький слідчий ізолятор № 2 ДДУПВП у Волинській області виконати пункт 2 вимог від 25.07.2012 року № 03-080-14-14/5436 в частині проведення претензійно-позовної роботи та забезпечення повернення незаконно виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 на суму 6993,39 грн. та відкоригувати суми нарахованого єдиного соціального внеску на суму 2538,15 грн., в іншому випадку стягнути з особи, винної у незаконних грошових виплатах кошти у сумі 9531,54 грн. у порядку та розмірах встановлених статтями133-136 Кодексу законів про працю України та зобов'язано Луцький слідчий ізолятор № 2 виконати пункти 3, 10 вимоги від 25.07.2012 року № 03-080-14-14/5436 Державної фінансової служби у Волинській області.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням суду апеляційної інстанції Державна фінансова інспекція у Волинській області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанції, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що працівниками державної фінансової інспекції проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Луцького СІЗО №2 за період з 01.01.2010 року по 01.04.2012 року, про що складено акт ревізії від 05.07.2012 року № 080-28/14, в якому викладено суть виявлених порушень. З метою забезпечення усунення виявлених фінансових порушень відповідачу контрольним листом від 25.07.2012 року № 03-080-14-14/5436 направлено вимогу щодо вжиття заходів та усунення виявлених порушень і відшкодування збитків завданих Луцькому СІЗО № 2.

Ревізією встановлено, що в порушення пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», Луцьким СІЗО № 2 за період 01.01.2010 року по 01.04.2012 року зайво нараховане та виплачене 30-відсоткове підвищення посадових окладів 7 державним службовцям на загальну суму 41058,71 грн. Зазначене порушення призвело також до зайвої виплати надбавки за вислугу років зазначеним працівникам на загальну суму 9002,89 грн., надбавки за високі досягнення у праці на загальну суму 25030,83 грн. та, відповідно, зайво перераховано внесків до державних цільових фондів (єдиного соціального внеску) на загальну суму 27288,71 грн. Внаслідок допущеного порушення Луцьким СІЗО № 2 завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 102 381,14 грн.

Також встановлено, що проведеною зустрічною звіркою в аграрній виробничо-торговій фірмі «Старк» щодо підтвердження виду, обсягу і якості операцій з поставки товарів та проведення розрахунків з Луцьким СІЗО № 2, встановлено завищення граничної надбавки до ціни постачальника при реалізації борошна в семи випадках на суму 369,21 грн., чим порушено вимоги розпорядження Волинської облдержадміністрації від 16.07.2008 року № 249 «Про внесення змін до розпорядження Волинської облдержадміністрації від 21.09.2007 року № 371 «Про заходи з стабілізації цін на основні продовольчі товари». Зокрема, при постачанні, згідно накладної № 3220 від 01.02.2011 року, борошна першого ґатунку АВТФ «Старк» застосовано надбавку до ціни постачальника в розмірі 25% замість гранично встановленого рівня 15%.

Внаслідок допущеного порушення Луцькому СІЗО № 2 завдано матеріальної шкоди на суму 369,21 грн. В ході зустрічної звірки документально не підтверджено факт поставки АВТФ «Старк» продуктів харчування для Луцького СІЗО № 2 згідно накладної № 3636 від 22.03.2011 року на загальну суму 1413,60 грн. та згідно накладної № 3866 від 13.04.2011 року на загальну суму 859,99 грн. Ці накладні згідно даних обліку АВТФ «Старк» не виписувалися, продукти харчування для Луцького СІЗО № 2 не відпускалися. Також, згідно даних журналу обліку ввозу і вивозу товарів, який ведеться у черговій частині СІЗО, не зафіксовано факт ввозу на територію продуктів від АВТФ «Старк» згідно накладних № 3636 від 22.03.2011 року та № 3866 від 13.04.2011 року Отже, Луцьким СІЗО № 2 проведено оплату за фактично не отримані продукти харчування в сумі 2273,59 грн.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що в порушення пунктів 1.2, 1.5, 2.10, 3.1 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, при відсутності відповідної кваліфікаційної категорії та без проходження обов'язкової атестації при прийнятті на роботу встановлено оклад на рівні 10 тарифного розряду (а з 01.06.2009 року - на рівні 11 тарифного розряду), замість належного 9 тарифного розряду. Внаслідок допущеного порушення ОСОБА_1 за період, який підлягає ревізії, зайво нарахована та виплачена заробітна плата (з урахуванням підвищення окладу за особливі умови роботи в СІЗО, надбавок за вислугу років та 20% надбавки педагогічним працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування») на загальну суму 8443,39 грн. та, відповідно, зайво перераховано внесків до державних цільових фондів єдиного соціального внеску на загальну суму 3064,95 грн. Внаслідок допущеного порушення Луцькому СІЗО № 2 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 11508,34 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що Луцьким СІЗО № 2 проводиться стягнення незаконно нарахованої та виплаченої заробітної плати з ОСОБА_1, про те на день розгляду справи в суді заборгованість по заробітній платі не погашена, не відкориговано суму нарахованого єдиного соціального внеску.

Задовольняючи позовні вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у встановленому порядку вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області не оскаржив, пункти 2, 3, 10 вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області не виконав, оскільки, відповідно до листа від 23.08.2012 року № 2337 адміністрація Луцького СІЗО № 2 повідомила про вжиті заходи щодо усунення виявлених порушень та часткове виконання вимог на загальну суму 30545,123 грн. Проте, залишалися невиконаними пункт 3 вимоги, а саме: провести претензійно-позовну роботу та забезпечити повернення незаконно виплаченої заробітної плати державним службовцям на загальну вимогу 75092,00 грн. та відкоригувати суму нарахованого єдиного соціального внеску на загальну суму 22288,71 грн. В іншому випадку стягнути з особи, винної у незаконних грошових виплатах коштів в сумі 102381,14 грн., у порядку та розмірах, встановлених статтями 133-136 КЗпП України; пункт 10 вимоги - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за непоставлені продукти харчування на суму 2273,59 грн. та за поставлені продукти, на які завищено граничний розмір торговельної націнки на суму 369,21 грн. Провести претензійно-позовну роботу з АВТФ «Старк» та забезпечити відшкодування незаконних виплат в сумі 2642,80грн. шляхом повернення коштів або поставки відповідного обсягу товарів чи надання послуг; пункт 2 вимоги - в частині повернення незаконно виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 на суму 6993,39 грн. та відкоригувати суми нарахованого єдиного соціального внеску на суму 2538,15 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної виходив з того, що згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011, зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного. У вимозі Держфінінспекції України може бути зазначено про наявність виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 07 липня 2015 року у справі № 21-1008а15.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів дійшла думки, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального законодавства які б могли призвести до ухвалення неправильного рішення не встановлено. Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції у Волинській області - відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року у справі № 2а/0370/2987/12 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: