Справа № 2а-3994/11/1470
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

25.10.2011 р. Справа № 2а-3994/11/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. за участю секретаря судового засідання Салової І.О. розглянувши адміністративну справу

за позовомТОВ "Південнобузький паливний термінал", вул. Новозаводська, 17/1,Миколаїв,54042

доДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, вул. Гмирьова, 1/1,Миколаїв,54028

провизнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 31.01.2011 року №,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення за № від 31.01.11, за яким податковий орган, посилаючись на п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість»за результатами невиїзної документальної перевірки визначив суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5060,40грн. та застосував штрафну санкцію в розмірі 1265,10грн..

На обгрунтування вимог позивач вказав, що, незважаючи на те, що підприємством після з'ясування помилки, допущеної у декларації за операціями з контрагентом ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», самостійно визначено та сплачено суму недоплати податку на додану вартість в розмірі 5060грн. та штрафні санкції в розмірі 253грн., передбачені п. 17.2. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», контролюючим органом незаконно за результатами невиїзної документальної перевірки повторно оспорюваним податковим повідомленням-рішенням збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 5060грн. та визначено штрафні санкції в розмірі 1265,10грн..

Відповідач позов не визнав, посилаючись на законність проведеної перевірки позивача та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення про визначення податкового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 15.11.2010 по 14.12.2010 ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва (далі по тексту - ДПІ) проведена невиїзна документальна перевірка ТОВ «Південнобузький паливний термінал»з питань правових відносин з платником податків ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП»за період з 30.10.2009 по 30.11.2009, за результатами якої складено відповідний акт за №9527/23-100/34510560.

Відповідно до акта перевірки позивачеві інкримінується порушення п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість», в зв'язку з вчиненням з ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП»правочинів, які в силу приписів ст.ст.215, 203 ЦК України є нікчемними, що внаслідок штучного формування податкового кредиту потягло за собою заниження ТОВ «Південнобузький паливний термінал»податку на додану вартість за листопад 2009 року у розмірі 5060,40грн..

31.01.2011 за результатами невиїзної документальної перевірки контролюючий орган податковим повідомленням-рішенням визначив (збільшив) підприємству суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5060,40грн. та застосував штрафну санкцію у розмірі 1265,10 грн..

Крім того, при розгляді справи встановлено, що з'ясувавши наявність помилки, допущеної у декларації за операціями з контрагентом ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП»за відповідний податковий період, ТОВ «Південнобузький паливний термінал»14.12.2010, не маючи відомостей про проведення контролюючим органом перевірки, платіжним дорученням від 14.12.2010 №1453 самостійно визначило та сплатило суму недоплати податку на додану вартість у розмірі 5060грн. та штрафні санкції у розмірі 253грн., та 17.12.2010 подало уточнюючу декларацію з цього приводу. Зазначені обставини відповідачем не оспорюються та підтверджуються наявними в справі фактичними даними (уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість з виправленням самостійно виявлених помилок, додатком №5 до податкової декларації з ПДВ, квитанцією про №2 про подачу уточнюючого розрахунку, платіжним дорученням №1453 від 14.12.2010 року та ін.).

Відповідно до п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 Законом України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 ст. 7 цього Закону. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно з п.10.2 ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість»платники податку, визначені у пунктах «а», «в», «г», «д» пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинний на момент виникнення правовідносин, що були предметом судового дослідження) передбачено, що платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку,

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Таким чином, контролюючим органом за результатами невиїзної документальної перевірки визначено ТОВ «Південнобузький паливний термінал»суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5060,40грн. та штрафної санкції у розмірі 1265,10 грн. без врахування тієї обставини, що підприємство на момент прийняття податкового повідомлення-рішення (31.01.2011) вже самостійно 14.12.2010 визначило та сплатило суму недоплати податку на додану вартість у розмірі 5060грн. та частково штрафну санкцію у розмірі 253грн..

В той же час, штрафна санкція визначена підприємством не в повній мірі (що позивачем не оспорюється).

За таких обставин, вимоги позивача належить задовольнити частково -визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2011 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість на суму 5060 гривень 40 копійок та визначення штрафної (фінансової санкції) у розмірі 253 гривень.

Оскільки відповідач, в правовідношеннях, що були предметом судового дослідження, діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені законами України, без дотримання принципу рівності перед законом та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані дії (рішення), вищенаведене є підставою для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 70-71, 86, 122,138, 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва № від 31.01.2011 в частині збільшення ТОВ «Південнобузький паливний термінал» суми грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість на суму 5060 гривень 40 копійок та визначення штрафної (фінансової санкції) в розмірі 253 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Південнобузький паливний термінал» 3 (три) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І. В. Желєзний