Справа № 806/1360/15
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"15" вересня 2015 р. Справа № 806/1360/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

при секретарі Подолянчук Л.С. ,

за участю сторін:

представників: від позивача - ОСОБА_3; від відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" травня 2015 р. у справі за позовом Приватного підприємства "Мрія-2000" до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2015року визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 1 квітня 2015 року №101060000/2015/300053/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 1 квітня 2015 року №10160000/2015/00075.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлену постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що ним обґрунтовано використаний резервний метод визначення митної вартості товарів, оскільки декларантом надані документи, що містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а зокрема: в рахунку-фактурі EDMU15030 від 9 лютого 2015 року зазначено, що оплата товару буде відбуватись за домовленістю сторін, хоча у контракті №НК 01719 від 3 лютого 2014 року зазначено, що оплата може здійснюватись як 100% так і частково, додаткові угоди відсутні щодо домовленості про оплату товару) та у звязку із спрацюванням критерію ризику АСАУР 106-2 щодо необхідності перевірки митної вартості товару, так як митна вартість схожих товарів за ціною базою була вищою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем 01.04.2015року заявлено до митного оформлення товар (компютерні комплектуючі в асортименті), отриманий від «Beijing Edifier Electronic Trade Co.LTD» (Гонконг, Китай), за контрактом від 3 лютого 2014 року та подано до Житомирської митниці ДФС електронну митну декларацію №101060000/2015/004050. Митна вартість вказаного товару була визначена позивачем за ціною контракту від 3 лютого 2014 року №НК 01719. Разом із зазначеною декларацією відповідачу було надано: контракт від 3 лютого 2014 року та додаткову угоду 1 від 2 лютого 2015 року (а.с.22-25); СМR №1602 від 30 березня 2015 року (а.с.19), коносамент №CLKUILK 1500054 від 23 лютого 2015 року (а.с.20), рахунок-фактуру (інвойс) EDMU15030 від 9 лютого 2015 року (а.с.21), декларація походження товару (а.с.26), копія митної декларації від 31 березня 2015 року №101060000/2015/0004050 (а.с.27-29), пакувальний лист (а.с. 51), платіжний документ №120 від 29.12.2014року.

1 квітня 2015 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №101060000/2015/300053/2 (а.с.14), відповідно до якого митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, подані для митного оформлення, містять розбіжності, а саме: (в рахунку - фактурі EDMU15030 від 9 лютого 2015 року зазначено, що оплата товару буде відбуватися за домовленістю сторін, хоча у контракті №НК 01719 від 3 лютого 2014 року зазначено, що оплата може здійснюватись як 100% так і частково, додаткові угоди щодо домовленості про оплату відсутні).

У зв'язку з вказаним відповідачем витребувано від позивача додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Водночас, відповідач у зазначеному рішенні вказав, що за наявною у митного органу інформацією, вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів. Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у звязку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г у звязку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядних методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-64 Митного кодексу України. За результатами проведеної консультації з декларантом митну вартість ввезеного товару скориговано. Встановлено, що митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях митної декларації №100260002/2015/169431 від 28 січня 2015 року з урахуванням коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що відповідає принципам і критеріям, визначеним угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (а.с.14).

Вказана вимога надіслана декларанту електронним повідомленням (а.с.59-61), який у електронному повідомленні від 1 квітня 2015 року заявив про відмову від подання додаткових документів.

У зв'язку з ненаданням позивачем переліку витребуваних додаткових документів, відповідачем винесено картку відмови №101060000/2015/00075 від 1 квітня 2015 року в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.15-16).

Відповідно до частини першої та другої статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із статтею 57 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З наявних у справі доказів вбачається, що позивач при поданні документів дотримавсь положення частини першої та другої статті 53 МК України та подав усі передбачені документи.

Стосовно ж вимоги щодо подання додаткових документів, то частиною третьою статті 53 МК України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З оскаржуваного рішення відповідача про коригування митної вартості товарів слідує, що підставою для його винесення стали висновки відповідача, що подані для митного оформлення документи, містять розбіжності, а зокрема: (в рахунку - фактурі EDMU15030 від 9 лютого 2015 року зазначено, що оплата товару буде відбуватися за домовленістю сторін, хоча у контракті №НК 01719 від 3 лютого 2014 року зазначено, що оплата може здійснюватись як 100% так і частково, додаткові угоди щодо домовленості про оплату відсутні).

Дослідивши подані до митного оформлення документи, на предмет наявності у них розбіжностей про які зазначив відповідач у названому рішенні, судом встановлено, що 3 лютого 2014 року між «Beijing Edifier Electronic Trade Co.LTD» (Гонконг, Китай) (Продавець) та ПП "Мрія-2000" (Покупець) укладено контракт №НК 01719 та 2 лютого 2015 року додаткову угоду 1, предметом якого є поставка для позивача обладнання для заняття спортом, комп'ютерна та офісна техніка, інше обладнання, а також аксесуари, комплектуючі та приладдя до вказаного обладнання в асортименті, у номенклатурі, кількості, за цінами і в терміни, указані в інвойсі (рахунку постачальника), що є невід'ємною частиною цього контракту (а.с.22).

Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 контракту зазначено про те, що загальна сума контракту складається з вартості товару, що поставляється за цим контрактом, зазначеній у відповідних інвойсах (а.с.22-23). Водночас, згідно з підпунктом 4.2 пункту 4 контракту сторони дійшли згоди, що оплата за товар може виконуватись як у вигляді 100% передплати, так і часткової передплати, так і оплати після отримання товару (а.с.23).

На виконання підпункту 4.1 пункту 4 названого вище контракту продавцем-«Beijing Edifier Electronic Trade Co.LTD» (Гонконг, Китай) направлено для позивача інвойс (рахунок - фактуру) EDMU15030 від 9 лютого 2015року (який у складі інших документів був поданий відповідачу для митного оформлення товару). У названому інвойсі продавцем визначено ціни на товар, що відповідає положенням обумовленого зовнішньоекономічного контракту.

Отож, відомості зазначені у інвойсі (рахунку - фактурі) EDMU15030 від 9 лютого 2015року відповідають умовам названого контракту. Жодних розбіжностей, зазначений рахунок - фактура у порівнянні з іншими, наданими відповідачу документами не містить.

За таких обставин, висновок відповідача про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах є безпідставним.

Відповідно до частин другої, четвертої та п'ятої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що в ході перевірки документів, наданих для митного оформлення товару, відповідачем не було виявлено жодних розбіжностей у числовому значенні, заявленої митної вартості та документами, що були наданими на підтвердження таких складових митної вартості.

Поряд із зазначеним, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що митниця має повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товару, однак такі повноваження мають бути реалізовані лише за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.10.2013 року по справі №21-354а13, наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів

Водночас, наявними у справі доказами підтверджуються обставини, що надані позивачем під час митного оформлення товарів документи не містили жодних розбіжностей, а також містили усі необхідні відомості, які підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості товарів, визначеної декларантом за основним методом - за ціною договору, із дотриманням вимог Митного кодексу України.

Під час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування у відповідача достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

За таких обставин, колегія суддів погоджується, що вимога відповідача про надання додаткових документів є безпідставною. Що в свою чергу вказує на протиправність рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 1 квітня 2015 року №101060000/2015/300053/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 1 квітня 2015 року №10160000/2015/00075.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство "Мрія-2000" бульвар Ромена Роллана,13 В,м.Київ,03170

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська митниця Державної фіскальної служби України вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

- ,