Справа № 10127/10/2070
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28.10.2010 р. справа № 2а- 10127/10/2070 Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

при секретарі судового засідання - Алексєєнко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Краснокутському районі Харківської області
проскасування рішень, -
В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив скасувати рішення відповідача, Державної податкової інспекції у Краснокутському районі Харківської області № від 26.04.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 1.700,00грн., № від 26.04.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій суму на суму 3.208,50грн., № від 26.04.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій суму 5,34грн., № від 26.04.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 18.890,75грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач указав наступне. Фізична особа підприємець не здійснював реалізації алкогольних напоїв за місцем проведення господарської діяльності, слабоалкогольний напій «Айслайт»належав гр.ОСОБА_2, яка була допущена до виконання роботи продавця-стажора, отже і до юридичної відповідальності має бути притягнута саме вказана фізична особа. ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку, а тому всі розрахункові операції має право проводити без застосування касового апарату і не є платником плати за торгові патенти. Вказане не було враховано відповідачем, ДПІ у Краснокутському районі Харківської області при винесенні спірних рішень, внаслідок чого такі рішення не відповідають закону і підлягаю скасуванню. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Відповідач, Державна податкова інспекція у Краснкутському районі Харківської області з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач указав наступне. Згідно з висновками акту перевірки від 06.04.2010р. №2694/20/40/23/НОМЕР_1 за місцем здійснення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності (Харківська область, Краснокутський район, с.Мирне, вул.Чапаєва, буд.75, магазин) 06.04.2010р. фізичною особою гр.ОСОБА_2 була реалізована пляшка слабоалкогольного напою «Айслайт»вартістю 8,40грн. Касовий чек при реалізації названого товару не видавався, дана розрахункова операція через реєстратор розрахункових операцій не проводилась. Ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місці здійснення господарської діяльності не було, до перевірки ліцензія надана не була. Облік товару за місцем його зберігання та реалізації не вівся, грошові кошти належним чином не оприбутковувались. Патенту на право здійснення торговельної діяльності на місці перевірки не було, до перевірки такий патент наданий не був. Згідно з п.7 Указу Президента від 03.07.1998р. № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" дія цього Указу не поширюється на, зокрема, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами. Оскільки особа, що була допущена ФОП ОСОБА_1 до роботи продавця і здійснювала господарську діяльність по продажу товарів від імені ФОП ОСОБА_1, реалізувала горілчаний виріб (слабоалкогольний напій «Айслайт», то до всієї господарської діяльності ФОП підлягають застосуванню без жодних обмежень правила загальної системи оподаткування, обліку та ведення господарської діяльності. Спірні рішення про нарахування штрафних (фінансових) санкцій були прийняті ДПІ у Краснокутському районі Харківської області в межах повноважень даного субєкта права як органу державної податкової служби України, наявність в діяльності ФОП ОСОБА_1 порушень підтверджується матеріалами перевірки, процедура прийняття спірних рішень була дотримана податковою інспекцією, за формою та підставами винесення спірні рішення жодним чином не порушують прав та охоронюваних законом інтересів ФОП ОСОБА_1 В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи і вимоги заперечень проти позову, просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, отримав свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В00 №622657, знаходиться на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в ДПІ у Краснокутському районі Харківської області, згідно з свідоцтвом №970350 від 01.01.2010р. є платником єдиного податку.

06.04.2010р. працівниками Державної податкової адміністрації у Харківській області була проведена планова перевірка ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) з питань дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Положення про ведення касових операцій у національній валюті України.

Результати перевірки оформлені актом від 06.04.2010р., який зареєстрований по обліку органу ДПС за місцем здійснення діяльності субєкта господарювання 07.04.2010р. за №2694/20/40/23/НОМЕР_1.

26.04.2010р. з посиланням на даний акт ДПІ у Краснокутському районі Харківської області були винесені: рішення № від 26.04.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з п.1 ст.17, ст.22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»на суму 3.208,50грн., рішення № від 26.04.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з абз.2 п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»на суму 18.890,75грн., рішення № від 26.04.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»на суму 5,34грн., рішення № від 26.04.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з абз.5 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»на суму 1.700,00грн.

Як зясовано судом, фактичною підставою для винесення спірних рішень слугував відображений в акті від 06.04.2010р. №2694/20/40/23/НОМЕР_1 висновок контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: непроведення через реєстратор розрахункових операцій розрахункових операцій на суму 362,50грн. (в тому числі і непроведення розрахункової операції з продажу пляшки слабоалкогольного напою «Айслайт»вартістю 8,40грн.); про порушення ФОП ОСОБА_1 п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: ведення обліку товарно-матеріальних цінностей з порушенням встановленого порядку, що виразилось у відсутності на місці здійснення господарської діяльності ФОП накладних на товар, що знаходиться у продажу загальною вартістю 698,00грн.; про порушення ФОП ОСОБА_1 ст.ст.2 і 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», а саме: здійснення торгівельної діяльності з продажу товару за готівкові кошти без придбання торгового патенту; про порушення ФОП ОСОБА_1 ч.5 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснення реалізації алкогольного напою «Айслайт»за відсутносмті ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями; про порушення ФОП ОСОБА_1 п.2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, а саме: неоприбуткування в період з 11.03.2010р. по 05.04.2010р. в книзі обліку розрахункових операцій отриманих від реалізації товарів готівкових коштів в сумі 3.778,15грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку відповідача і винесеного на підставі такого висновку спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Стосовно рішення ДПІ у Краснокутському районі Харківської області від 26.04.2010р. №0

По епізоду проведення розрахункових операцій без застосування касового апарата (порушення п.1ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»)

Правовідносини з приводу застосування реєстраторів розрахункових операцій унормовані Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», статтею 3 якого визначені обовязки суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п.1 ст.3); видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (п.2 ст.3).

За матеріалами справи 06.04.2010р. працівниками контролюючого органу була здійснена розрахункова операція з придбання у позивача, ФОП ОСОБА_1 пляшки напою «Айслайт»вартістю 8,40грн. з якісними характеристиками 0,5л. та 7об.%. Касовий чек при проведенні даної розрахункової операції не видавався, реєстратор розрахункових операцій не використовувався.

Оцінюючи довід позивача про здійснення реалізації даного напою саме гр.ОСОБА_2 за власним волевиявленням згаданої фізичної особи як належного їй на праві приватної власності товару, а не позивачем, ФОП ОСОБА_1, якому цей товар не належав, суд зауважує на наступному.

Відповідно до ч.1 ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В силу застереження, яке міститься в ч.1 ст.49 ГК України підприємці зобов'язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави.

Аналогічна за змістом норма права була включена законодавцем до ч.1 ст.68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною 1 ст.46 Господарського кодексу України передбачено, що підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці.

За правилом ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд відзначає, що на момент проведення контролюючим органом перевірки діяльності фізичної особи - підприємця гр.ОСОБА_2 знаходилась за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1, мала вільний доступ до належного ФОП товару та грошових коштів, документів обліку, що однозначно вказує на те, що гр.ОСОБА_2 була допущена позивачем, ФОП ОСОБА_3 до роботи. Виконуючи трудову функцію працівник діє від імені роботодавця, внаслідок чого відповідальність за дії такого працівника по дотриманню положень чинного законодавства покладається саме на роботодавця.

Фактичних даних про відсутність у працівника відповідача, за участі якого здійснювалась перевірка, можливості підписати акт перевірки з зауваженнями, виклавши свою незгоду з його висновками в частині епізоду реалізації напою «Айслайт», відповідачем до матеріалів справи не додано.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що за визначенням ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" слабоалкогольні напої - алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць та екстрактивних речовин не більш як 14,0 г на 100 см3, виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені чи ненасичені діоксидом вуглецю.

Оскільки напій «Айслайт»має якісну характеристику 7об%, то вказаний напій належить до слабоалкогольних напоїв, що позивачем в ході розгляду справи і не заперечувалось.

Статтею 7 Указу Президента від 03.07.1998р. № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" із змінами та доповненнями (далі за текстом Указ Президента №727/98) передбачено, що дія цього Указу не поширюється на фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами.

Таким чином, з моменту вчинення особою діяння (в тому числі і у спосіб проведення розрахункової операції), яке відповідно до Указу Президента №727/98 є несумісним з застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, така особа втрачає як право на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, так і похідні від нього права, як-то: передбачене ст.6 Указу Президента №727/98 право суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб - платників єдиного податку не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для проведення розрахунків із споживачами. При цьому, фізична наявність у такої особи свідоцтва платника єдиного податку юридичного значення не має, позаяк з норм Указу Президента №727/98 слідує, що законодавець не повязує втрату права на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з фізичною наявністю чи відсутністю у особи такого документу як свідоцтво платника єдиного податку.

Разом з тим, право на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності втрачається особою на подальший період часу від моменту допущеного порушення і обставина втрати такого права жодним чином не впливає на той період здійснення господарської діяльності особою, що передував вчиненню порушення.

Звернувшись до суду, позивач, ФОП ОСОБА_1 наявності факту реалізації слабоалкогольного напою «Айслайт»не оспорював, доказів на спростування достовірності та правильності викладеного в акті перевірки висновку по даному епізоду суду не подав. Судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України щодо офіційного зясування всіх обставин по справі таких доказів виявлено не було.

Міра юридичної відповідальності за порушення п.1 ст.3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»встановлена п.1 ст.17 цього ж закону і полягає у застосуванні фінансових санкцій у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

За таких обставин, на даний епізод порушення припадає сума штрафу в розмірі 42,00грн. (8,40грн. * 5).

Стосовно решти суми грошових коштів в розмірі 354,1грн., яка згідно з актом від 06.04.2010р. №2694/20/40/23/НОМЕР_1 знаходилась на місці проведення розрахунків (362,5грн. загальної суми грошових коштів 8,40грн. вартості слабоалкогольного напою «Айслайт») і була кваліфікована відповідачем як вартісний еквівалент не проведених через касовий апарат розрахункових операцій, то суд наголошує на такому.

За визначенням ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»під розрахунковою операцією розуміється приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Достовірних та обєктивно існуючих доказів джерела походження суми коштів в розмірі 354,1грн. як суми, отриманої внаслідок проведення розрахункових операцій з продажу товарів, відповідачем виявлено не було, в акті перевірки від 06.04.2010р. №2694/20/40/23/НОМЕР_1 таких доказів не наведено, до суду таких доказів не подано.

Окрім того, за висновками зазначеного акту перевірки сума готівкових коштів в розмірі 354,10грн. зявилась на місці проведення розрахунків ФОП до моменту вчинення позивачем порушення, внаслідок якого він втратив право на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, тобто в той часовий проміжок коли ФОП ОСОБА_1 не була обтяжена обовязком проводити розрахункові операції із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

За таких обставин, суд не знаходить правових підстав для того, щоби погодитись з судженням відповідача про порушення ФОП ОСОБА_1 п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»в частині епізоду стосовно незастосування реєстраторів розрахункових операцій при проведенні розрахункових операцій на суму 354,10грн.

В силу приписів п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на даний епізод порушення припадає 1.770,50грн. штрафу (354,10грн. * 5), який не може бути визнаний судом правомірно нарахованим з підстав невідповідності рішення субєкта владних повноважень, що було прийнято за даним епізодом, вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

По епізоду неведення обліку товарів за місцем реалізації та зберігання

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Суд відзначає, що на момент виникнення спірних правовідносин питання ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не унормовано законодавцем у спосіб прийняття відповідного окремого акту законодавства з даного питання.

Водночас з цим, суд бере до уваги, що згідно з ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення) накладні про отримання товару є первинними документами, що опосередковують господарські правовідносини між субєктами права зі статусом субєктів господарювання (тобто між юридичними особами та фізичними особами підприємцями), є підставою саме для бухгалтерського обліку і в силу положень згаданих актів законодавства мають знаходитись у особи, відповідальної за бухгалтерський облік субєкта господарювання.

За матеріалами справи до моменту вчинення порушення 06.04.2010р. позивач, ФОП ОСОБА_1 був платником єдиного податку, на діяльність якого повністю поширювались приписи Указу Президента №727/98.

З положень Указу Президента №727/98 слідує, що на фізичну особу підприємця, який набув правового статусу платника єдиного податку, не покладено обовязку ведення бухгалтерського обліку, так як єдиною формою обліку названої особи згідно з ст.4 Указу є книга обліку доходів і витрат.

При цьому, ст.4 Указу Президента №727/98 передбачено, що форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Наказом ДПА України від 29.10.1999р. №599 було затверджено Порядок видачі свідоцтва платника єдиного податку (зареєстровано Міністерством юстиції України 02.11.1999р. за №752/4045; далі за текстом - Порядок).

Згідно з п.8 Порядку для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за N 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

За матеріалами справи порушень у веденні позивачем, ФОП ОСОБА_1 книги обліку доходів та витрат перевіркою не встановлювалось, в акті від 06.04.2010р. №2694/20/40/23/НОМЕР_1 таких фактів не викладалось, записів про відсутність книги обліку доходів і витрат за місцем здійснення позивачем господарської діяльності акт від 06.04.2010р. №2694/20/40/23/НОМЕР_1 не містить.

Оскільки до моменту вчинення порушення 06.04.2010р. у вигляді проведення розрахункової операції з продажу слабоалкогольного напою «Айслайт»позивач, ФОП ОСОБА_1 не мав обовязку вести бухгалтерський облік, а відтак, не мав обовязку зберігати на місці проведення розрахунків інші документи, окрім книги обліку доходів і витрат, то судження ДПІ про вчинення ФОП ОСОБА_1 порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»з мотивів відсутності накладних на рух товару слід визнати неспроможним.

Проаналізувавши норми Указу Президента №727/98, Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, суд відзначає, що обовязок позивача, ФОП ОСОБА_1 зберігати на місці проведення розрахунків накладні на рух товару виник лише після втрати даною особою права на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, тобто після вчинення правопорушення у вигляді продажу слабоалкогольного напою «Айслайт».

До справи позивачем надані оригінали накладних на рух товару.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірним рішенням від 26.04.2010р. №0 відповідач застосував до ФОП ОСОБА_1 міру юридичної відповідальності у вигляді штрафу згідно з ст.21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»розміром 1.396,00грн. (698,00грн. вартості необлікованого товару * 2) за невиконання обовязку щодо наявності на місці зберігання та реалізації товару накладних на рух товару, хоча позивач до 06.04.2010р. такого обовязку не мав.

Враховуючи викладене, спірне рішення від 26.04.2010р. №0 підлягає скасуванню в частині накладення штрафу згідно з п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»в розмірі 1.770,50грн. та згідно з ст.21 згаданого закону в розмірі 1.396,00грн., бо в цій частині відповідач за правилами ч.2 ст.71 КАС України не подав до суду доказів та не навів мотивів правомірності і обгрунтованості нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

Стосовно рішення ДПІ у Краснокутському районі Харківської області від 26.04.2010р. №0

Як зясовано судом, правовою підставою для винесення зазначеного рішення відповідач указав абз.2 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», а фактичною підставою слугував висновок ДПІ про неоприбуткування ФОП ОСОБА_1 суми готівкових коштів в розмірі 3.778,15грн. шляхом здійснення записів в книзі обліку розрахункових операцій, що суперечить п.2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість наведених суджень відповідача, суд наголошує на такому.

Згідно з абз.2 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995р. №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (далі за текстом Указ Президента №436) за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах до юридичних осіб всіх форм власності, фізичних осіб - громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійних представництв нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Водночас суд відмічає, що акт перевірки ФОП ОСОБА_1 від 06.04.2010р. не містить жодних даних про перевищення даним субєктом господарювання встановлених лімітів залишку готівки в касах.

Дослідження змісту спірного рішення показало, що інших норм, положення яких встановлюють юридичну відповідальність у сфері публічно-правових відносин за порушення норм з регулювання обігу готівки, окрім абз.2 п.1 Указу Президента України №436, спірне рішення не містить.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірне рішення прийнято субєктом владних повноважень на підставі норми права, яка не передбачає можливості притягнення до юридичної відповідальності за те порушення, яке відображено в акті від 06.04.2010р. по епізоду неоприбуткування готівки. Відтак, спірне рішення підлягає скасуванню, так як винесено на підставі неналежної норми права.

Окрім того, суд бере до уваги, що відповідно до п.2.6 Положення про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні (затверджено постановою правління НБУ від 15.12.2004р. №637, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за №40/10320; далі за текстом Положення про касові операції) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися (абз.1 п.26); оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів (абз.2 п.2.6); у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абз3. п.2.6).

За матеріалами справи до моменту вчинення порушення 06.04.2010р. позивач, ФОП ОСОБА_1 в силу приписів ч.6 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»мав право не застосовувати при проведенні розрахункових операцій реєстратори розрахункових операцій.

При цьому, суд зважає на те, що Положенням про касові операції на позивача як на фізичну особу підприємця не покладено обовязку створення каси, а відповідно до п.1.2 згаданого Положення саме книга обліку доходів і витрат є документом установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки.

Оскільки абз.3 ст.1 Указу Президента №436 передбачено застосування штрафної санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, а для фізичної особи підприємця в силу п.1.2 Положення про касові операції фактичним аналогом касової книги є книга обліку доходів і витрат, порушень у веденні якої позивачем у спірних правовідносинах матеріали справи не містять, то суд знаходить доводи позивача, ФОП ОСОБА_1 про неправомірність рішення від 26.04.2010р. №0 обґрунтованими.

Відповідач в ході розгляду справи за правилами ч.2 ст.71 КАС України правомірності і обґрунтованості даного рішення перед судом не довів, а відтак, зазначене рішення підлягає скасуванню.

Стосовно рішень ДПІ у Краснокутському районі Харківської області від 26.04.2010р. №0 та від 26.04.2010р. №

В ході розгляду справи відображений в акті перевірки від 26.04.2010р. №0 висновок контролюючого органу про продаж позивачем, ФОП ОСОБА_1 слабоалкогольного напою «Айслайт»знайшов своє підтвердження зібраними і дослідженими судом доказами.

Наслідком вчинення позивачем означеного діяння відповідно до ст.7 Указу Президента №727/98 є втрата ФОП ОСОБА_1 статусу платника єдиного податку і припинення права на застосування спрощеної системи оподаткування обліку та звітності.

Отже, як особа, що здійснює торгівельну діяльність з продажу товарів за готівкові кошти і не має статусу фізичної особи підприємця платника єдиного податку, позивач згідно з ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»повинен мати торговий патент.

Відсутність торгового патенту доведена матеріалами справи, а фактичних даних про невірне обрання відповідачем міри юридичної відповідальності згідно з ст.8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»у спірних правовідносинах або про порушення процедури її реалізації матеріали справи не містять.

За таких обставин, доводи позивача про скасування рішення від 26.04.2010р. № не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями, факт якої з боку позивача доведений матеріалами справи, в силу приписів ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Як установлено судом, позивач такої ліцензії не мав, доводи позивача про реалізацію слабоалкогольного напою «Айслайт»в результаті виключно власного волевиявлення його працівника, без дозволу позивача та за відсутності права власності позивача на реалізований напій на увагу не заслуговують, бо позивач, ФОП ОСОБА_1 як субєкт права несе повну юридичну відповідальність за всі дії, які від його імені вчиняються особами, фактично уповноваженими ним на ведення господарської діяльності.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до субєктів господарювання застосовується штраф у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень.

Частиною 4 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» вказано, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Оскільки Законом України «Про державну податкову службу в Україні»на податкові органи покладено функцію контролю за наявністю ліцензій на право здійснення господарської діяльності, то вирішення питання про накладення зазначеного штрафу входить до компетенції відповідача, позаяк наділення певного субєкта права функцією контролю за своєю правовою суттю означає одночасне наділення цього субєкта повноваженням на притягнення винної особи до визначеної законом міри юридичної відповідальності.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірне рішення від 26.04.2010р. № було прийнято відповідачем в межах компетенції та відповідно до фактичних обставин спірних правовідносин, а тому вимоги позову в цій частині належить залишити без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено факт порушення спірними рішеннями прав та охоронюваних законом інтересів позивача лише в частині накладення штрафу згідно з ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»в розмірі 1.770,50грн., згідно з ст.21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»в розмірі 1.396,00грн., згідно з абз.2 ст.1 Указу Президента №436 в сумі 18.890,75грн., то позов належить задовольнити в частині вимог щодо скасування рішення ДПІ у Краснокутському районі Харківської області від 26.04.2010р. № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3166,50грн. та в частині вимог щодо скасування в повному обсязі рішення Державної податкової інспекції у Краснокутському районі Харківської області від 26.04.2010р. №.

В решті вимог адміністративний позов задоволенню не підлягає, а тому розподіл судових витрат по справі слід здійснити за правилами ч.3 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч.ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Краснокутському районі Харківської області про скасування рішень задовольнити частково.

Скасувати в повному обсязі рішення Державної податкової інспекції у Краснокутському районі Харківської області від 26.04.2010р. №.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Краснокутському районі Харківської області від 26.04.2010р. № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3166,50грн.

В решті вимог адміністративний позов - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст..254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст..186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Сліденко А.В.