Справа № 216/6737/14-а
Суддя: Мясоєдова О. М.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/6737/14-а
Провадження №2-а/216/11/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

11 вересня 2015 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мясоєдової О.М.,

за участі секретаря - Усік М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, начальника відділу з призначення пенсії УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_2, головного спеціаліста УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_3, начальника Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо невиконання відповідачами вимог Конституції України, рішень Європейського суду України щодо обовязкового виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 р., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свій позов тим, що 17.01.2014 року він отримав лист начальника Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4, який повідомив його про те, що згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» щодо нього зупинена дія постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 року.

Начальник відділу з призначення пенсії УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_2, головний спеціаліст УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_3. у листі № 234/05/28 від 07.02.2014 року, перевищуючи свої посадові повноваження, провели перерахунок державної та додаткової пенсії з 01.08.2009 року по 30.04.2011 року, але такий період нарахування йому пенсій не був встановлений постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 року, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навмисно відмовились виконувати вимоги ст. ст. 8,19,124 Конституції України. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 та ОСОБА_3., перевищуючи свої посадові повноваження, провели перерахунок державної та додаткової пенсій не на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що призвело до різкого погіршення його фінансового стану, в результаті їх злочинних дій він став отримувати пенсію у розмірі 2 100 грн..

На теперішній час, з вини ОСОБА_2, ОСОБА_3 Н.В. та ОСОБА_4 він не отримав 249 583 грн.. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають право працювати в органі державної влади, так як вони порушили вимоги Конституції України та Законів України, що призвело до порушення присяги державного службовця, які вони давали, і яку вони обіцяли виконувати. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми діями спричинили йому моральну шкоду, так як в нього після отримання листів № Г 23-14 від 17.04.2014 року від Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, № 234/05/28 від 07.02.2014 року від УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу погіршився стан здоровя, і він вимушений був 05.03.2014 року звернутися до КЗ «Криворізька міська лікарня № 16» для поновлення стану здоровя, який тривав з 05.03.2014 року по 15.03.2014 року. Він вимушений був у цей період купувати ліки з коштів, які з вини ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не отримував у повному обсязі. Тому, він вважає, що вони у складі організованої групи скоїли замах на його життя.

З листопада 2011 року він так нічого не отримав. Такі дії відповідачів не відповідають вимогам ст. 124 Конституції України. Крім того, тільки судове рішення спірних правовідносин є законним, усі дії не судових органів, які зупиняють судові рішення не допускаються.

Тому, він вважає відмову УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу виконувати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 року порушенням своїх конституційних прав і просить суд:

- визнати, що відмова УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, посадовими особами: ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виконати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 року відносно нього щодо перерахування та виплати йому державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком є протиправною;

- визнати нарахування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому державної та додаткової пенсій на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправним;

- зобовязати відповідачів негайно виконати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 2а-124/2010 від 16.03.2011 року щодо перерахування та виплати йому державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком;

- зобовязати УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити йому заборгованість з виплатою державної та додаткової пенсій з 01.08.2009 року у сумі 249 583 грн. та компенсацію за несвоєчасну виплату державної та додаткової пенсій з 01.08.2009 року у сумі 50 417 грн.;

- зобовязати УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу щомісячно виплачувати йому державну пенсію з 01.01.2014 року у сумі - 7584 грн., з 01.07.2014 року у сумі 7 792 грн., з 01.10.2014 року у сумі 8112 грн., та щомісячно виплачувати додаткову пенсію з 01.01.2014 року у сумі 711,75 грн., з 01.07.2014 року у сумі 730,50грн., з 01.10.2013 року у сумі 760,50 грн.;

- стягнути з зобовязати УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу на його користь заборгованість з виплатою державної та додаткової пенсій з 01.08.2009 року у сумі 249 583 грн. та компенсацію за несвоєчасну виплату державної та додаткової пенсій з 01.08.2009 року у сумі 50 417 грн.;

- стягнути з зобовязати УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу моральну шкоду на його користь у сумі 20 000 грн. та з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області моральну шкоду на його користь у сумі 50 000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 солідарно моральну шкоду на його користь у сумі 10 000 грн. та з ОСОБА_4 моральну шкоду на його користь у сумі 15 000 грн..

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу та начальника Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 заперечувала проти позову вказавши суду, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи захворювання яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Дійсно, відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Розміри пенсій зазначеним особам визначені статтями 50, 51 та 54 зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Також, частиною 5 ст. 54 даного Закону встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеною нормою Закону питання обчислення пенсії за цим Законом віднесені до відома Кабінету Міністрів України.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Додаткова пенсія розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де в п.13 зазначено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується особам, що належать до 1 категорії інвалідам ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 379,60 грн.

Слід зазначити, що позивач отримує пенсію не нижче прожиткового мінімуму.

Розмір пенсії позивача станом на 01.10.2014 року становить 2108,70 грн., де:

-основний розмір пенсії 1548,79 грн.;

- доплата за понаднормативний стаж роботи (12 років) 113,88 грн.;

- підвищення дітям війни 66,43 грн.;

- додаткова пенсія інваліду ІІ другої групи ЧАЕС 379,60 грн. (копія розпорядження додається)

Станом на момент звернення з позовом виплата пенсії позивачу не припинялась, пенсія виплачується своєчасно і в повному обсязі згідно чинного законодавства.

Також, саме в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ч.5 ст.54 зазначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз'яснення порядку застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форми власності.

Відповідно до статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і Законів України, актів Президента України, здійснює інші повноваження, визначені конституцією та Законами України. Згідно зі статтею 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обовязковими до виконання.

Таким чином, приймаючи постанову № 1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Кабінет Міністрів України діяв в порядку, в межах і спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Окрім того, за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення окремих положень Конституції України, Бюджетного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з окремими положеннями Конституції України, Конституційним Судом України 25.01.2012 року прийнято рішення щодо регулювання Кабінетом Міністрів України порядку та розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України та щодо застосування судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян законів України, нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, які видані на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

16.06.2010 року Центрально Міським районним судом м. Кривого Рогу винесено Постанову по справі №2а-124/2010, якою суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу провести перерахунок пенсії з 25.11.2008 року по 16.06.2010 рік та зобов'язав управліня Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу виплатити ОСОБА_1 перераховану згідно ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону №796-ХІІ основну і додаткову пенсії за період з 1.08.2009 року по 16.06.2010 року.

16.03.2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетовської області прийняла Постанову по справі №22а-20531/11, якою Постанову Центрально Міського районного суду від 16 червня 2010 року змінено і виключено з резолютивної частини постанови зазначення кінцевої дати зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу проведення перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії, а саме 16 червня 2010 року, натомість зазначивши - «до зміни законодавства або статусу позивача».

Порядок виконання та суми нарахованих коштів Позивачу повідомлялись під час його звернення до управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі, а саме №243/05/28 від 07.02.2014 року та головного управління №Г 23-14 від 17.01.2014.

Відповідно до частини 1 Положення про Пенсійний фонд України, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики.

Згідно ч. 2 даного Положення Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.

19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким встановлено, що норми і положення ст.ст. 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.

06.07.2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету», якою встановлені розміри виплат вказаної категорії громадян. Постанова набрала чинності 23.07.2011 року. Тобто, 23.07.2011 року відбулася зміна законодавства.

Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує бюджетну програму «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищення до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами», згідно з якою Пенсійному фонду виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.

Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня Пенсійний фонд України.

Відповідно з п. 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов'язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Таким чином, покладенні судом зобов'язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсій виконанні управлінням Пенсійного фонду України в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду.

Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Враховуючи, що Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного Бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не із бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України, то в діях управління Пенсійного фонду не вбачається будь-яких порушень законодавства.

Також варто зазначити про практику Європейського суду з прав людини (справа «ОСОБА_7 проти України» рішення від 03.06.2014р) де зазначено: «Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 року в п.4 Прикінцевих положеннях Закону зазначено, установити, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

У Законі України «Про державний бюджет України на 2014 рік» вказана норма не прописана, оскільки діє постанова Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка не визнана неконституційною та діє по всій території України.

У звязку з чим, управління Пенсійного фонду України наполягає на тому, що є неналежним відповідачем за заявленими вимогами.

Крім того, позивачем у своєму адміністративному позові зведено наклеп на фахівців управління Пенсійного фонду України в районі стосовно того, що вони «не бажають виконувати не тільки постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 року, але і ігнорують вимоги ст. 124 Конституції України, встановив у Дніпропетровській області свої правові норми». Як зазначено у даному запереченні, у найкоротший строк, після надходження Постанови, відповідальними фахівцями управління було проведено роботу по нарахуванню основної та додаткової пенсій.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковими підставами для настання такої відповідальності є наявність протиправної поведінки (дії, бездіяльності) та безпосередній причинний зв'язок між такою поведінкою і завданою шкодою та наявність вини заподіювача шкоди.

Під час звернення Позивача двічі надавалось роз'яснення порядку виконання рішення суду, одне з яких надано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Поінформовано про те, що нарахована але не виплачена сума, не з вини працівників управління, знаходиться у додаткових відомостях. Роз'яснено про те, що виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Отже, відповідальними особами управління вчинено всі дії відповідно до наданих повноважень на виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області - проведення нарахування основної та додаткової пенсій.

Вказівки на те, що позивач не може отримувати пенсію згідно рішення суду в жодній із відповідей не зазначалось.

Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу діє відповідно до законодавства, виплачує пенсіонерам які постраждали внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та іншим громадянам пенсію в повному обсязі, а тому дії управління є правомірними. Твердження позивача є необґрунтованими та надуманими, тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 надали суду письмові пояснення відповідно позову та заперечення на адміністративний позов, просили суд розглянути справу в їх відсутності та відмовити в позові в повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що в позові необхідно відмовити.

Сторони не заперечують проти того, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи захворювання яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16.06.2010 року Центрально Міським районним судом м. Кривого Рогу винесено постанову по справі №2а-124/2010, якою суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу провести перерахунок пенсії з 25.11.2008 року по 16.06.2010 рік та зобов'язав управліня Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу виплатити ОСОБА_1 перераховану згідно ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону №796-ХІІ основну і додаткову пенсії за період з 1.08.2009 року по 16.06.2010 року.

16.03.2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетовської області прийняла Постанову по справі №22а-20531/11, якою Постанову Центрально Міського районного суду від 16 червня 2010 року змінено і виключено з резолютивної частини постанови зазначення кінцевої дати зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу проведення перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії, а саме 16 червня 2010 року, натомість зазначивши - «до зміни законодавства або статусу позивача».

Із матеріалів справи вбачається що відповідач та посадові особи УПФУ виконали постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 року, зробили перерахунок державної та додаткової пенсії позивачу в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду.

Решта вимог позову про стягнення з УПФУ на користь позивача компенсацій за несвоєчасну виплату державної та додаткової пенсії заявлені до неналежного відповідача, оскільки рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження». Підстав для задоволення вимог щодо моральної шкоди з особових осіб УПФУ у суду не має, оскільки позивачем моральні страждання не доведені.

Позивач просить суд визнати невиконання УПФУ та посадовими особами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 2а-124/2010 від 16.03.2011 р. щодо нарахування та виплати державної та додаткової пенсій - протиправними та такими, що порушують його права.

Тоді як, зобовязання до виконання рішення суду, що набрало законної сили не може бути здійснено шляхом звернення до суду з позовом про визнання протиправним такого невиконання.

Так у відповідності до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду яка набрала законної сили є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ і організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в прядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 258 КАС України звернення судового рішення до виконання здійснюється шляхом видачі виконавчого листа.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах у відповідності до ч. 1 ст. 267 КАС України здійснюється шляхом зобовязання субєкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Також у відповідності до ч. 9,10 ст. 267 КАС України особа позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду до якого подається заява; 2) імя (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) імя (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) імя (найменування) третіх осіб, які брали участь в розгляді справи поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день отримання виконавчого листа та предявлення його до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про оплату судового збору,крім випадків,коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів,що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги позивача зазначає докази про які йому відомі і які можуть бути використані судом.

До заяви надаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням,повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше 7 робочих днів до дня подання заяви до суду. Заява підписується позивачем, його представником, його поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Одночасно з заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Таку заяву може бути подано протягом 10 днів з дня,коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше до завершення.

Строк предявлення до виконання виконавчого листа виданого за відповідною постановою суду. У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду і вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом 10 днів з дня її отримання.

За відсутності протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень - відповідача та порушень ним прав . свобод,інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені ч. 2 ст. 162 КАС України. Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

У відповідності до ч. 12 ст. 267 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 181 цього Кодексу України виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушені їхні права,свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльність таких осіб.

Крім того ст. 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Порядок оскарження дій субєкта владних повноважень при виконанні рішення суду, що набрало законної сили, а також дотримання строків, які встановлені для такого оскарження необхідно проводити відповідно Закону України «Про виконавче провадження».

Все вищевикладене надає суду підстав для відмовлення позивачу в його вимогах.

На підставі викладеного керуючись ст. ст.181, 257, 258, 267 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.2, 71, 160-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, начальника відділу з призначення пенсії УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_2, головного спеціаліста УПФ України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_3, начальника Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо невиконання відповідачами вимог Конституції України, рішень Європейського суду України щодо обовязкового виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2011 р.- відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Мясоєдова