Справа № 802/2484/15-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 вересня 2015 р. Справа № 802/2484/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представників сторін:

позивача: Гунька В.В.

відповідача: Нестерук М.І., Шаталюка С.В., Гончарової Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-залізобетон"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля-залізобетон" (далі - ТОВ "Поділля-залізобетон") до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки № 1804/2202/30836685 від 08 липня 2015 року та, відповідно, із прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 28 липня 2015 року, вважає його протиправним та просить скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечували та просили відмовити у задоволенні адміністративного позову з урахуванням письмових заперечень (том 3 а.с. 27-36).

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля-залізобетон" зареєстровано реєстраційною палатою Вінницької міської ради 21 березня 2000 року та перереєстровано реєстраційною палатою Вінницької міської ради 27 квітня 2004 року.

На підставі направлень виданих Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області головним державним ревізор - інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Шаталюком С.В., старшим державним ревізор-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Гончаровою Л.П., головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Соловей В.В., старшим державним ревізор-інспектором сектору роботи з безхазяйним майном управління погашення заборгованостей Трачуком О.І., головним державним ревізор-інспектором відділу аудиту фінансових установ та валютного контролю управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Вінницькій області Ребрій І.М., головним державним ревізор-інспектором відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Вінницькій області Підвисоцькою О.Г., головним державним ревізор-інспектором відділу боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДФС у Вінницькій області Подзірей Т.Б., головним державним ревізор-інспектором відділу аудиту фінансових установ та валютного контролю управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Вінницькій області Волкотруб І.В. проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-залізобетон" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 804/2202/30836685 від 08 липня 2015 року висновками якого встановлено порушення п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134, .п.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.138.2, п.138.6, п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року в результаті чого ТОВ "Поділля-залізобетон" занижено податок на прибуток всього в сумі 709345 грн. в тому числі за 2013 рік на суму 657352 грн., за 2014 рік на суму 51993 грн.

Позивачем були подані заперечення № 34/05 від 21 липня 2015 року на зазначений акт перевірки (том 1 а.с.82-91).

Проте, згідно відповіді на заперечення № 21413/10/2202 від 23 липня 2015 року висновки викладені в акті перевірки № 804/2202/30836685 від 08 липня 2015 року щодо встановлених порушень, які виникли в ході проведення перевірки залишено без змін, а заперечення № 34/05 від 21 липня 2015 року без задоволення (том 1 а.с. 92-109).

На підставі зазначеного акту перевірки 28 липня 2015 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Вінницькій області винесено податкове-повідомлення рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1064188 в тому числі за основним платежем в сумі 709345 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 354843 (том 1 а.с. 21).

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Конституції України, Податкового Кодексу України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств складає прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 135.1 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.2 ст.135 Податкового кодексу України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Інші доходи, як зазначено в п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не відносяться до витрат.

Обґрунтовуючи висновки акту перевірки позивача щодо його операцій з ТОВ "Квірун" податковий орган зазначив, що ТОВ "Поділля-залізобетон" занизило валові доходи та доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування за перевіряємий період на суму 709345 грн. у зв'язку із відображенням в податковому обліку господарських операцій з реалізації контрагенту TOB "Квірун" товару, перехід права власності на який, на думку відповідача від TOB "Поділля-залізобетон" до TOB "Квірун" не підтверджений належними доказами і фактична передача такого товару не відбувалась. Також, зазначене ґрунтується на актах ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС в м. Києві № 390/26-53-22-01-15-38134059 від 15 липня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання TOB "Квірун" щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01 січня 2013 по 31 грудня 2013 року та № 174/26-53-22-01-15-38134059 від 15 липня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання TOB "Квірун" щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01 січня 2014 по 28 лютого 2014 року.

Суд не погоджується з висновками податкового органу викладеними в акті перевірки з огляду на наступне.

Оцінюючи взаємовідносини позивача з ТОВ "Квірун" варто враховувати наявність, по-перше, належних договорів на надання певних послуг, по-друге, відповідних документів на підтвердження виконання таких договорів та зв'язку понесених витрат з господарською діяльністю підприємства, по-третє, податкової накладної на оплату послуг, платіжних доручень, видаткових накладних, додаткових угод, товарно-транспортних накладних.

Суд, досліджуючи взаємовідносини позивача з ТОВ "Квірун", встановив наступні факти, які свідчать про реальність господарських операцій між ними.

01 квітня 2013 між товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля-залізобетон" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Квірун" (Покупець) укладено договір поставки (том 1 а.с. 110-111).

Пунктом 1 договору визначено, що постачальник зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором постачати і передавати у власність Покупцю: залізобетонні вироби, бетон товарний, а Покупець зобов'язується на умовах та в порядку визначених цим Договором приймати товар та оплачувати його.

Кількість, асортимент кожної партії товару визначається у замовленнях Покупця, прийнятих до виконання Постачальником та визначається в супроводжуючих документах (накладних), підписаних уповноваженими представниками сторін, які є невід'ємною частиною договору (п. 1.2 Договору).

Ціна товару визначається Постачальником в гривнях, в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору та фіксується на кожну окрему партію товару в супроводжуючих накладних. Розрахунок за поставлений по даному договору товар проводиться Покупцем шляхом 100% передоплати на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставлених рахунків.

Пунктом 3.1 договору визначено, що поставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Постачальник зобов'язується одночасно з поставкою товару надати видаткову та податкову накладну (п. 3.2 Договору).

Відповідно до специфікації до договору поставки № 38/05 від 01 квітня 2013 року передано у власність покупцю фундамент Ф 6-4 в кількості 148 штук та ригель Р1-А в кількості 270 штук (том 1 а.с. 112).

Додатковою угодою № 1 від 02 квітня 2013 року до договору поставки № 38/05 від 01 квітня 2013 року визначено, що поставка товару здійснюється за рахунок Покупця. За домовленістю сторін поставка товару може здійснюватися за рахунок постачальника (том 1 а.с. 113).

Додатковою угодою № 2 від 28 травня 2013 року до договору поставки № 38/05 від 01 квітня 2013 року визначено, що дана угода є невід'ємною частиною договору поставки № 38/05 від 01 квітня 2013 року та набирає чинності з моменту підписання (том 1 а.с. 114).

Відповідно до специфікації до додаткової угоди № 2 від 28 травня 2013 року до договору поставки № 38/05 від 01 квітня 2013 року передано у власність покупцю фундамент Ф 6-4 та ригель Р1-А (том 1 зворотній бік а.с. 114).

01 січня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля-залізобетон" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Квірун" (Покупець) укладено договір поставки (том 1 а.с. 115-116).

Пунктом 1 договору визначено, що постачальник зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором постачати і передавати у власність Покупцю: залізобетонні вироби, бетон товарний, а Покупець зобов'язується на умовах та в порядку визначених цим Договором приймати товар та оплачувати його.

Кількість, асортимент кожної партії товару визначається у замовленнях Покупця, прийнятих до виконання Постачальником та визначається в супроводжуючих документах (накладних), підписаних уповноваженими представниками сторін, які є невід'ємною частиною договору (п. 1.2 Договору).

Ціна товару визначається Постачальником в гривнях, в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору та фіксується на кожну окрему партію товару в супроводжуючих накладних. Розрахунок за поставлений по даному договору товар проводиться Покупцем шляхом 100% передоплати на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставлених рахунків.

Пунктом 3.1 договору визначено, що поставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Постачальник зобов'язується одночасно з поставкою товару надати видаткову та податкову накладну (п. 3.2 Договору).

Відповідно до специфікації до договору поставки № 34 від 01 січня 2014 року передано у власність покупцю фундамент Ф 6-4 та ригель Р1-А (том 1 а.с. 117).

На виконання умов зазначеного вище договору, до перевірки та до матеріалів справи долучено видаткові накладні: № 3389 від 28 травня 2013 року (том 1 а.с.120), № 5586 від 18 липня 2013 року (том 1 а.с. 122) , № 5663 від 19 липня 2013 року (том 1 а.с. 124), № 5662 від 19 липня 2013 року (том 1 а.с. 126), № 5664 від 19 липня 2013 року (том 1 а.с. 128) , № 5605 від 19 липня 2013 року (том 1 а.с. 130), № 5864 від 24 липня 2013 року (том 1 а.с. 132), № 5962 від 25 липня 2013 року (том 1 а.с. 134), № 5903 від 25 липня 2013 року (том 1 а.с. 136), № 5901 від 25 липня 2013 року (а.с.138), № 6020 від 26 липня 2013 року (том 1 а.с. 140), № 6050 від 26 липня 2013 року (том 1 а.с. 142), № 6051 від 26 липня 2013 року (том 1 а.с. 144), № 6052 від 26 липня 2013 року (том 1 а.с. 146), № 6190 від 30 липня 2013 року (том 1 а.с. 148), № 6207 від 31 липня 2013 року (том 1 а.с. 150), № 6208 від 31 липня 2013 року (том 1 а.с. 152), № 6203 від 31 липня 2013 року (том 1 а.с. 154), № 6205 від 31 липня 2013 року (том 1 а.с. 156), № 6375 від 02 серпня 2013 року (том 1 а.с. 158), № 6447 від 05 серпня 2013 року (том 1 а.с. 160), № 6520 від 05 серпня 2013 року (том 1 а.с. 162), № 6523 від 06 серпня 2013 року (том 1 а.с. 164), № 6581 від 06 серпня 2013 року (том 1 а.с. 166), № 6645 від 07 серпня 2013 року (том 1 168), № 6814 від 12 серпня 2013 року (том 1 а.с. 170), № 6965 від 21 серпня 2013 року (том 1 а.с. 172), № 6966 від 22 серпня 2013 року (том 1 а.с. 174), № 6986 від 22 серпня 2013 року (том 1 а.с. 176), № 6991 від 23 серпня 2013 року (том 1 а.с. 178, № 7048 від 23 серпня 2013 року (том 1 а.с. 180), № 7135 від 27 серпня 2013 року (том 1 а.с. 182), № 7073 від 27 серпня 2013 року (том 1 а.с. 184), № 7308 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 186), № 7310 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 188), № 7309 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 190), № 7314 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 192), № 7315 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 194), № 7388 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 196), № 7391 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 198), № 7424 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 200), № 7425 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 202), № 7463 від 04 вересня 2013 року (том 1 а.с. 204), № 7697 від 10 вересня 2013 року (том 1 а.с. 206), № 7760 від 10 вересня 2013 року (том 1 а.с. 208), № 7812 від 12 вересня 2013 року (том 1 а.с. 210), № 7889 від 12 вересня 2013 року (том 1 а.с. 212), № 7962 від 13 вересня 2013 року (том 1 а.с. 214), № 7963 від 13 вересня 2013 року (том 1 а.с. 216), № 7980 від 16 вересня 2013 року (том 1 а.с. 218), № 8033 від 16 вересня 2013 року (том 1 а.с. 220), № 8075 від 17 вересня 2013 року (том 1 а.с. 222), № 8074 від 17 вересня 2013 року (том 1 а.с. 224), № 8104 від 17 вересня 2013 року (том 1 а.с. 226), № 8208 від 19 вересня 2013 року (том 1 а.с. 228), № 8166 від 19 вересня 2013 року (том 1 а.с. 230), № 8254 від 20 вересня 2013 року (том 1 а.с. 232), № 8261 від 20 вересня 2013 року (від 234), № 8287 від 21 вересня 2013 року (том 1 а.с. 236), № 8341 від 23 вересня 2013 року (том 1 а.с. 239), № 8284 від 23 вересня 2013 року (том 1 а.с. 240), № 8285 від 23 вересня 2013 року (том 1 а.с. 242), № 8334 від 23 вересня 2013 року (том 1 а.с. 244), № 8372 від 24 вересня 2013 року (том 1 а.с. 246), № 8368 від 24 вересня 2013 року (том 1 а.с. 248), № 8384 від 25 вересня 2013 року (том 1 а.с. 250), № 8394 від 25 вересня 2013 року (том 2 а.с. 2) , № 8404 від 25 вересня 2013 року (том 2 а.с. 4), № 8423 від 25 вересня 2015 року (том 2 а.с. 6), № 8424 від 26 вересня 2013 року (том 2 а.с. 8), № 8536 від 27 вересня 2013 року (том 2 а.с. 10), № 8474 від 27 вересня 2013 року (том 2 а.с. 12), № 8537 від 30 вересня 2013 року (том 2 а.с. 14), № 8602 від 01 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 16), № 8640 від 02 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 18), № 8668 від 03 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 20), № 8707 від 03 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 22), № 8724 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 24), № 8745 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 26), № 8765 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 28), № 8780 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 30), № 8781 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 32), № 8782 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 34), № 8783 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 36), № 8835 від 07 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 38), № 8893 від 08 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 40), № 8915 від 09 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 42), № 8985 від 10 жовтня 2013 року (том 2 а.с.44), № 9043 від 10 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 46), № 9100 від 11 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 48), № 9081 від 11 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 50), № 9124 від 14 жовтня 2014 року (том 2 а.с. 52), № 9188 від 15 жовтня 2015 року (том 2 а.с. 54), № 9237 від 15 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 56), № 9259 від 16 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 58), № 9303 від 17 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 60), № 9365 від 17 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 62), № 9379 від 18 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 64), № 9383 від 18 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 66), № 9385 від 18 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 68), № 9948 від 21 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 70), № 9519 від 22 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 72), № 9582 від 22 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 74), № 9637 від 23 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 76), № 9667 від 24 жовтня 2013 року (том 2 78), № 9733 від 24 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 80), № 9768 від 25 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 82), № 9783 від 25 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 84), № 9811 від 28 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 86), № 9812 від 28 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 88), № 9894 від 29 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 90), № 9895 від 29 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 92), № 9961 від 30 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 94), № 9962 від 30 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 96), № 10036 від 31 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 98), № 10044 від 31 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 100); № 259 від 27 січня 2014 року (том 2 а.с. 102), № 299 від 28 січня 2014 року (том 2 а.с. 104), № 300 від 28 січня 2014 року (том 2 а.с. 106), № 339 від 29 січня 2014 року (том 2 а.с. 108), № 340 від 29 січня 2014 року (том 2 а.с. 110), № 378 від 30 січня 2014 року (том 2 а.с. 112), № 379 від 30 січня 2014 року (том 2 а.с. 114); товарно-транспортними накладними № 34630 від 28 травня 2013 року (том 1 а.с. 121), № 34197 від 18 липня 2013 року (том 1 а.с. 123), № 34299 від 19 липня 2013 року (том 1 а.с. 125), № 34296 від 19 липня 2013 року (том 1 а.с. 127), № 34300 від 19 липня 2013 року (том 2 а.с. 129), № 34217 від 19 липня 2013 року (том 1 а.с. 131), № 34533 від 24 липня 2013 року (том 1 а.с. 133), № 34637 від 25 липня 2013 року (том 1 а.с. 135), № 34571 від 25 липня 2013 року (том 1 а.с. 137), № 34566 від 25 липня 2013 року (том 1 а.с. 139), № 34682 від 26 липня 2013 року (том 1 а.с. 141), № 34709 від 26 липня 2013 року (том 1 а.с. 143), № 34710 від 26 липня 2013 року (том 1 а.с. 145), № 34711 від 26 липня 2013 року (том 1 а.с. 147), № 34907 від 30 липня 2013 року (том 1 а.с. 149), № 34973 від 31 липня 2013 року (том1 а.с. 151), № 34974 від 31 липня 2013 року (том 1 а.с. 153), № 34940 від 31 липня 2013 року (том 1 а.с. 155), № 34980 від 31 липня 2013 року (том 1 а.с. 157), № 35079 від 02 серпня 2013 року (том 1 а.с. 159), № 35160 від 05 серпня 2013 року (том 1 а.с. 161), № 35241 від 05 серпня 2013 року (том 1 а.с. 163), № 35255 від 06 серпня 2013 року (том 1 а.с. 165), № 35306 від 06 серпня 2013 року (том 1 а.с. 167), № 35370 від 07 серпня 2013 року (том 1 а.с. 169), № 35595 від 12 серпня 2013 року (том 1 а.с. 171), № 35828 від 21 серпня 2013 року (том 1 а.с. 173), № 35831 від 22 серпня 2013 року (том 1 а.с. 178), № 35871 від 22 серпня 2013 року (том 1 а.с. 177), № 35873 від 23 серпня 2013 року (том 1 а.с. 179), № 35893 від 23 серпня 2013 року (том 1 а.с. 281), № 36038 від 27 серпня 2013 року (том 1 а.с. 183), № 35932 від 27 серпня 2013 року (том 1 а.с. 185), № 36242 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 187), № 36244 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 189), № 36243 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 191), № 36252 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 193), № 36255 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 195), № 36308 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 197), № 36309 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 199), № 36341 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 201), № 36338 від 30 серпня 2013 року (том 1 а.с. 203), № 36399 від 04 вересня 2013 року (том 1 а.с. 205), № 36769 від 10 вересня 2013 року (том 1 а.с. 207), № 36816 від 10 вересня 2013 року (том 1 а.с. 209), № 36889 від 12 вересня 2013 року (том 1 а.с. 211), № 36946 від 12 вересня 2013 року (том 1 а.с. 213), № 37115 від 13 вересня 2013 року (том 1 а.с. 215), № 37116 від 13 вересня 2013 року (том 1 а.с. 217), № 37130 від 16 вересня 2013 року (том 1 а.с. 219), № 37176 від 16 вересня 2013 року (том 1 а.с. 221), № 37227 від 17 вересня 2013 року (том 1 а.с. 223), № 37225 від 17 вересня 2013 року (том 1 а.с. 225), № 37267 від 17 вересня 2013 року (том 1 а.с. 227), № 37394 від 19 вересня 2013 року (том 1 а.с. 229), № 37348 від 19 вересня 2013 року (том 1 а.с. 231), № 37452 від 20 вересня 2013 року (том 1 а.с. 233), № 37461 від 20 вересня 2013 року (том 1 а.с. 235), № 37482 від 21 вересня 2013 року (том 1 а.с. 237), № 37537 від 23 вересня 2013 року (том 1 а.с. 239), № 37483 від 23 вересня 2013 року (том 1 а.с. 241), № 37485 від 23 вересня 2013 року (том 1 а.с. 243), № 37536 від 23 вересня 2013 року (том 1 а.с. 245), № 37581 від 24 вересня 2013 року (том 1 а.с. 247), № 37579 від 24 вересня 2013 року (том 1 а.с. 249), № 37649 від 25 вересня 2013 року (том 2 а.с. 1), № 37665 від 25 вересня 2013 року (том 2 а.с. 3), № 37717 від 25 вересня 2013 року (том 2 а.с. 5), № 37743 від 26 вересня 2013 року (том 2 а.с. 7), № 37744 від 26 вересня 2013 року (том 2 а.с. 9), № 37639 від 27 вересня 2013 року (том 2 а.с. 11), № 37864 від 27 вересня 2013 року (том 2 а.с. 13), № 37656 від 30 вересня 2013 року (том 2 а.с. 15), № 37731 від 01 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 17), № 37782 від 02 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 19), № 37822 від 03 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 21), № 37880 від 03 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 23), № 37883 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 25), № 37906 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 27), № 37932 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 29), № 37942 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 31), № 37943 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 33), № 37944 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 35), № 37945 від 04 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 37), № 38055 від 07 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 39), № 38104 від 08 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 41), № 38147 від 09 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 43), № 38253 від 10 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 45), № 38387 від 10 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 47), № 38474 від 11 жовтня 2013 pоку (том 2 а.с. 49), № 38428 від 11 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 51), № 38511 від 14 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 53), № 38578 від 15 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 55), № 38698 від 15 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 57), № 38746 від 16 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 59), № 38849 від 17 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 61), № 38911 від 17 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 63), № 38949 від 18 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 65), № 38996 від 18 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 69), № 38994 від 18 жовтня 201З року (том 2 а.с. 67), № 39049 від 21 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 71), № 39155 від 22 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 73), № 39258 від 22 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 75), № 39357 від 23 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 77), № 39450 від 24 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 79), № 39594 від 24 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 81), № 39645 від 25 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 83), № 39716 від 25 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 85), № 39738 від 28 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 87), № 39740 від 28 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 89), № 39893 від 29 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 91), № 39897 від 29 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 93), № 39996 від 30 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 95), № 39995 від 30 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 97), № 40090 від 31 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 99), № 40097 від 31 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 101), № 296 від 27 січня 2014 року (том 2 а.с. 103), № 339 від 28 січня 2014 року (том 2 а.с. 105), № 341 від 28 січня 2014 року (том 2 а.с. 107) , № 383 від 29 січня 2014 року (том 2 а.с. 109), № 388 від 29 січня 2014 року (том 2 а.с. 111), № 425 від 30 січня 2014 року (том 2 а.с. 113), № 430 від 30 січня 2014 року (том 2 а.с. 115); податковими накладними № 60 від 28 травня 2013 року, № 61 від 30 травня 2013 року, № 207 від 24 липня 2013 року, № 265 від 31 липня 2013 року, № 31 від 02 серпня 2013 року, № 32 від 05 серпня 2013 року, № 33 від 05 серпня 2013 року, № 34 від 06 серпня 2013 року, № 35 від 06 серпня 2013 року, № 36 від 07 липня 2013 року, № 37 від 12 серпня 2013 року, № 38 від 21 серпня 2013 року, № 39 від 22 серпня 2013 року, № 40 22 серпня 2013 року, № 41 від 23 серпня 2013 року, № 42 від 23 серпня 2013 року, № 43 від 27 серпня 2013 року, № 44 від 27 серпня 2013 року, № 53 від 30 серпня 2013 року, № 45 від 30 серпня 2013 року, № 36 від 04 вересня 2013 року, № 89 від 09 вересня 2013 року, № 78 13 вересня 2013 року, № 80 від 16 вересня 2013 року, № 81 від 16 вересня 2013 року, № 101 від 17 вересня 2013 року, № 102 від 19 вересня 2013 року, № 103 від 20 вересня 2013 року, № 205 від 24 вересня 2013 року, № 212 від 25 вересня 2013 року, № 60 від 04 жовтня 2013 року, № 77 від 07 жовтня 2013 року, № 90 від 08 жовтня 2013 року, № 100 від 09 жовтня 2013 року, № 113 від 10 жовтня 2013 року, № 114 від 10 жовтня 2013 року, № 130 від 11 жовтня 2013 року, № 133 від 14 жовтня 2013 року, № 147 від 15 жовтня 2013 року, № 148 від 15 жовтня 2013 року, № 157 від 16 жовтня 2013 року, № 171 від 17 жовтня 2013 року, № 185 від 18 жовтня 2013 року, № 200 від 21 жовтня 2013 року, № 212 від 22 жовтня 2013 року, № 213 від 22 жовтня 2013 року, № 227 від 23 жовтня 2013 року, № 243 від 24 жовтня 2013 року, № 244 від 24 жовтня 2013 року, № 263 від 25 жовтня 2013 року, № 277 від 28 жовтня 2013 року, № 278 від 28 жовтня 2013 року, № 279 від 29 жовтня 2013 року, № 280 від 29 жовтня 2013 року, № 281 від 30 жовтня 2013 року, № 282 від 30 жовтня 2013 року, № 284 від 31 жовтня 2013 року, № 285 від 31 жовтня 2013 року, № 181 від 22 листопада 2013 року, № 90 від 16 грудня 2013 року, № 100 від 09 жовтня 2013 року, № 113 від 10 жовтня 2013 року, № 114 від 10 жовтня 2013 року, № 13 від 11 жовтня 2013 року, № 133 від 14 жовтня 2013 року, № 147 від 15 жовтня 2013 року, № 148 від 15 жовтня 2013 року, № 157 від 16 жовтня 2013 року, № 171 від 17 жовтня 2013 року, № 185 від 18 жовтня 2013 року, № 200 від 21 жовтня 2013 року, № 212 від 22 жовтня 2013 року, № 213 від 22 жовтня 2013 року, № 227 від 23 жовтня 2013 року, № 243 від 24 жовтня 2013 року, № 244 від 24 жовтня 2013 року, № 263 від 25 жовтня 2013 року, № 277 від 28 жовтня 2013 року, № 278 від 28 жовтня 2013 року, № 279 від 29 жовтня 2013 року, № 280 від 29 жовтня 2013 року, № 281 від 30 жовтня 2013 року, № 282 від 30 жовтня 2013 року, № 284 від 31 жовтня 2013 року, № 285 від 31 жовтня 2013 року, № 181 від 22 листопада 2013 року, № 64 від 01 січня 2014 року, № 23 від 20 січня 2014 року (том 2 а.с. 203-204); платіжними дорученнями: № 96 від 30 травня 2013 року, № 95 від 30 травня 2013 року, № 131 від 24 липня 2013 року, № 138 від 06 серпня 2013 року, № 162 від 23 серпня 2013 року, № 171 від 06 вересня 2013 року, № 181 від 17 вересня 2013 року, № 183 від 20 вересня 2013 року, № 187 від 25 вересня 2013 року, № 193 від 08 жовтня 2013 року, № 1 від 16 жовтня 2013 року, № 6 від 25 жовтня 2013 року, № 9 від 06 листопада 2013 року, № 15 від 22 листопада 2013 року, № 18 від 16 грудня 2013 року, № 24 від 20 січня 2014 року (том 2 а.с. 143-220).

30 травня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Квірун" (Первісний кредитор) з однієї сторони, товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельне підприємство "Світ" (Новий кредитор) з другої сторони та товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля-залізобетон" (Боржник) з третьої сторони уклали договір про відступлення права вимоги № 008 (том 1 а.с. 118-119).

В порядку та на умовах визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому кредиторові, а Новий кредитор набуває права вимоги, належне Первісному кредиторові у відповідності до Договору поставки № 38/05 від 01 квітня 2013 року між Первісним кредитором і Боржником (п. 1 Договору).

За цим договором новий кредитор набуває право вимагати від боржника належного виконання грошових зобов'язань у сумі 451864 грн. 33 коп. в т.ч. ПДВ 75310 грн. 72 коп. (п. 2 Договору).

На виконання умов зазначеного вище договору, до перевірки та до матеріалів справи долучено видаткові накладні: № 4516 від 30 травня 2014 року (том 2 а.с. 116), № 4545 від 02 червня 2014 року (том 2 а.с. 119), № 4586 від 02 червня 2014 року (том 2 а.с. 122), № 4598 від 02 червня 2014 року (том 2 а.с. 125), № 4613 від 03 червня 2014 року (том 2 а.с. 128), № 5018 від 13 червня 2014 року (том 2 а.с. 131), № 5078 від 13 червня 2014 року (том 2 а.с. 134), № 5340 від 20 червня 2014 року (том 2 а.с. 137), № 5342 від 20 червня 2014 року (том 2 а.с. 140); товарно-транспортні накладні: № 7301 від 30 травня 2014 року, № 7313 від 02 червня 2014 року, № 7400 від 02 червня 2014 року, № 7421 від 02 червня 2014 року, № 7472 від 03 червня 2014 року, № 8354 від 13 червня 2014 року, № 8417 від 13 червня 2014 року, № 8984 від 20 червня 2014 року, № 9066 від 20 червня 2014 року (том 2 а.с. 141-142).

Щодо виявлених помилок в оформлені товарно-транспортних накладних, а також відсутність права власності ТОВ "Квірун" на автомобільний транспорт, яким здійснювались перевезення товарів покупцю та зазначення у товарно-транспортних накладних прізвищ водіїв, які не мають трудових відносин з ТОВ "Квірун".

Щодо наявності помилки в оформленні певних документів, суд зазначає, що сама собою помилка не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків в зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Згідно з п.1 "Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" затвердженого Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри, що передбачає п.11.4 та п.11.5 вказаних правил.

Тобто, товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України, однак остання не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, суд бере до уваги, що товарно-транспортна накладна є документом, що підтверджує транспортний процес і відсутність належним чином оформленої ТТН не може бути доказом невиконання сторонами договору постачання, враховуючи, що факт реальності такої операції підтверджується іншими документами первинного бухгалтерського обліку.

Зі змісту договорів поставки укладених між TOB "Поділля-залізобетон" та TOB "Квірун", встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах самовивозу (транспортом Покупця та за його рахунок).

Однак, зі змісту договорів поставки не встановлено, що замовником поставки виступав Постачальник (TOB "Поділля-залізобетон"). Таким чином, TOB "Поділля залізобетон" не брало участі у відносинах з перевезення вантажу. Крім того, правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Окрім того, чинним законодавством України на продавця не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству документів покупця, що підтверджують взаємовідносини його контрагента та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку то це не тягне відповідальність та негативні наслідки.

Таким чином, посилання податкового органу на заповнення товарно-транспортних накладних з помилковими реквізитами, що на думку податкового органу свідчить про не підтвердження реальності господарської операції є не обґрунтованим.

Щодо тверджень відповідача, стосовно відсутності у ТОВ "Квірун" наявності трудових ресурсів необхідних для здійснення перевезення вантажів позивача та стосовно того, що ТОВ "Квірун" не здійснює свою господарську діяльність, а використовує адресу лише як поштову, суд зазначає, наступне.

Відповідно до ст. 47 Податкового кодексу України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Варто зазначити, що позивач та його контрагент є належними суб'єктами господарювання України, які набули правоздатності та на момент здійснення господарських операцій були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року №742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, а саме статус постачальника товарів (послуг), придбання яких є підставою для формування податкового кредиту та/або сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.

При цьому для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

У постанові Верховного суду України від 13 січня 2009 року по справі № 09/05 викладено, що покупець не може нести відповідальність ані за несплату податків продавцем, ані за можливу недостовірність відомостей про продавця, що містяться у Єдиному реєстрі, за діяльності продавцем.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання, а також права здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів, а також не передбачено обов'язку здійснювати перевірку документів щодо всіх контрагентів по ланцюгу здійснення операції стосовно державної реєстрації платника податків, сплати податків контрагентами тощо.

При цьому, слід зазначити, що невиконання контрагентом своїх обов'язків перед бюджетом не може бути підставою для неможливості формування валових витрат та податкового кредиту на підставі господарських операцій інших суб'єктів господарювання, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник, яким у даному випадку позивач не є.

Щодо посилань в акті перевірки на акт перевірки ДПІ у Дніпровському районі ДФС в м. Києві № 390/26-53-22-01-15-38134059 від 15 липня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної перевірки суб'єкта господарювання ТОВ "Квірун" щодо підтвердження господарських відносин з контрагентом за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року та № 174/26-53-22-01-15-38134059 від31 березня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної перевірки суб'єкта господарювання ТОВ "Квірун" щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2014 року та на висновок оперативного підрозділу ДПІ у Дніпровському районі м. Києва від 25 березня 2014 року № 13-03-14/360, яким встановлено, що ТОВ "Квірун" за податковою адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 7 не здійснює свою реальну фінансову-господарську діяльність, а використовує дану адресу як поштову.

Так, суд звертає увагу, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки в силу приписів Податкового кодексу України не являється актом перевірки, а лише в рамках проведення перевірки конкретного суб'єкта господарювання може зафіксувати факт неможливості отримання підтвердження або спростування певних юридичних фактів.

Суд відзначає, що наявні в матеріалах адміністративної справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи позивача по взаємовідносинам з ТОВ "Квірун" (договір, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні) за формою та змістом відповідають вимогам законодавства, що пред'являються до первинних документів, належні докази недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано.

Крім того, відповідно до ст. 201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу вимог частини 4 та частини 5 статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За правилами, встановленими у статті 205 ЦК України, правочин вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Інших підстав визнання правочину нікчемним чинне законодавство не передбачає.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності).

Таким чином, головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не актами податкової перевірки.

Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку, що правочини між ТОВ "Поділля-залізобетон" та ТОВ "Квірун" не можуть визнаватися як нікчемні в розумінні положень статті 203 ЦК України, оскільки вони відповідають волевиявленню та внутрішній волі їх учасників і спрямовані на реальне настання правових наслідків, а їх зміст не суперечить чинним нормам законодавчих актів та не порушує моральні засади суспільства. Водночас посилання на не типовість господарської операції не може бути свідченням її нікчемності чи фіктивності (удаваності).

Отже, твердження відповідача з посиланням на матеріали перевірки про те, що діяльність позивача була спрямована на здійснення операцій без наміру настання цивільно-правових наслідків, судом оцінюються критично, оскільки воно ґрунтуються на припущеннях. Факт наявності у сторін правочинів протиправного умислу при їх укладенні, відповідачем не доведено.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що висновки податкового органу щодо порушення ТОВ "Поділля-залізобетон" вимог податкового законодавства на акти перевірок контрагента "ТОВ "Квірун" необґрунтованими, оскільки законодавство України з питань оподаткування у тому числі і Податковий кодекс України не зобов'язує платника податків перевіряти дотримання норм податкового законодавства його контрагентами. Положеннями податкового законодавства визначено, що платники податків несуть самостійну відповідальність за порушення податкового законодавства, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 22 січня 2009 року (справа "Булвес" АД проти Болгарії").

Чинне податкове законодавство не ставить в залежність обов'язок постачальника на декларування доходу та формування податкових зобов'язань з ПДВ від стану податкового обліку інших осіб-контрагентів чи внаслідок відсутності або неналежного оформлення ними первинних документів і від фактичної сплати ними податків до бюджету. Питання доходів, витрат, податкових зобов'язань та податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб. Тому, зазначені в акті перевірки (з посиланням на зустрічні перевірки TOB "Квірун") обставини про відсутність у TOB "Квірун" персоналу, складських приміщень, транспортних засобів, жодним чином не повинні впливати на податковий облік TOB "Поділля-залізобетон".

Окрім того, суд зазначає, що про реальність господарських операцій між TOB "Поділля-залізобетон" та TOB "Квірун" також свідчить той факт, що на підприємстві діє перепускний режим, який здійснюється ПП "Сотня ОТАМАНА".

14 грудня 2012 року між приватним підприємством "Сотня ОТАМАНА" (Охорона) та ТОВ "Поділля-залізобетон" (Замовник) укладено договір про надання охоронних послух № 1/249 (том 2 а.с. 221-224).

Пунктом 1 Договору визначено, що Замовник передає, а Охорона приймає під охорону об'єкт, вказаний в дислокації та зазначений в Додатку 1, який є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що Охорона здійснює на об'єкті перепускний режим, контролювати ввіз та вивіз (внос та винос) товарно-матеріальних цінностей на територію та з території об'єкта, що охороняється по перепусткам встановленої форми (якщо перепускний режим передбачено).

17 грудня 2013 року між приватним підприємством "Сотня ОТАМАНА" (Охорона) та ТОВ "Поділля-залізобетон" (Замовник) укладено договір про надання охоронних послух № 1/253 (том 2 а.с. 226-229).

Пунктом 1 Договору визначено, що Замовник передає, а Охорона приймає під охорону об'єкт, вказаний в дислокації та зазначений в Додатку 1, який є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що Охорона здійснює на об'єкті перепускний режим, контролювати ввіз та вивіз (внос та винос) товарно-матеріальних цінностей на територію та з території об'єкта, що охороняється по перепусткам встановленої форми (якщо перепускний режим передбачено).

Так, ПП "Сотня ОТАМАНА" забезпечує ведення та зберігання журналу в`їзду-виїзду автотранспорту. В журналі наявні відомості про транспортування продукції, зокрема містяться такі графи як: номер по порядку, час виїзду, номер перепустки, номер видаткової накладної, найменування продукції, кількість, номер автомобіля. При перетині прохідної підприємства транспортом Покупця, працівниками охоронної фірми здійснюється перевірка відповідності товарно-матеріальних цінностей, що вивозяться, товарно-матеріальним цінностям, що зазначені в супровідних документах (видаткових накладних). Відповідні дані заносяться до журналу, що підтверджується витягом із журналу (том 2 а.с. 230-234).

Судом на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановлено, що факт надання послуг позивачеві зі сторони його контрагента, зазначених в акті перевірки, документально підтверджується, а надані позивачем докази є переконливими і достатніми для беззаперечного висновку суду щодо реальності господарських операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачем як під час перевірки, так і під час розгляду даної справи по суті підтверджено факт реальності господарських операцій первинними документами, які відповідають вимогам законодавства

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачами не доведено правомірність оскаржуваного рішення, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28 липня 2015 року винесене Вінницькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-залізобетон" сплачений судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна