Справа № 826/16666/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 вересня 2015 року 16:01 № 826/16666/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Грабовському В.А., розглянувши адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Укрнафта"
до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного правління ДФС у Полтавській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від позивача: Перепелиця А.В.

від відповідача: Кривенко О.В., Орлова М.Є.

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15.09.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (надалі - Позивач), звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного правління ДФС у Полтавській області (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2015 №; визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області в частині внесення змін (коригування) до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" до підсистеми "Аналітична система" щодо коригування суми податкового кредиту стосовно на суму 53 329 508,00 грн. за березень 2014 року за взаємовідносинами з ТОВ "Ріаліз Ойл" та завищення суми податкового зобов'язання на суму 53 329 508,00 грн. за червень 2014 року за взаємовідносинами з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", внесені за актом перевірки від 20.07.2015 № 1078/16-01-22-09/403739509; зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок", зокрема у підсистемі "Аналітична система", показники податкових зобов'язань та податкового кредиту ПДВ, які були відкориговані на підставі висновків, викладених у акті перевірки від 20.07.2015 № 1078/16-01-22-09/403739509, щодо платника податків - НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта", відповідального за Договором № 999/97 про спільну інвестиційну діяльність (податковий номер 403739509) (з урахуванням збільшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що висновки викладені у акті, складеному за результатами перевірки, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а отже, і податкове повідомлення - рішення прийнято з порушень вимог законодавства. Крім того, Позивач зазначає, що Відповідачем в порушення вимог законодавства внесено корегування до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок", зокрема у підсистемі "Аналітична система", що стосується даних податкового кредиту та податкових зобов'язань, тобто, безпосередньо стосується майнових прав та інтересів позивача.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. В обґрунтування заперечень робить посилання на обставини викладені у письмових запереченнях, що у повній мірі відображають зміст акту перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного правління ДФС у Полтавській області проведено виїзну планову перевірку НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору №999/97 "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ" від 24.12.97 р., код за 9, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт №1078/16-01-22-02-09/403739509 від 20.07.2015 р. (надалі - Акт перевірки ).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201, п. 201.6, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (із змінами і доповненнями) встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає до сплати в бюджет на суму 111382713 грн. за жовтень 2014 р.; п. 44.1 ст. 44, п.185.1, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201, п. 201.6, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (із змінами і доповненнями) по операції з придбання нафтопродуктів у ТОВ «Ріаліз Ойл» в березні 2014 р. та реалізації таких нафтопродуктів ПАТ «Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія «Укртатнафта» , в червні 2014 р., НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (22525915), відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору №999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юр. особи від 24.12.97р. (9) неправомірно сформовано податковий кредит на суму ПДВ 53329508 грн., за березень 2014 року по взаємовідносинам з ТОВ «Ріаліз Ойл» та, в зв'язку з чим, неправомірно сформовано податкове зобов'язання за червень 2014 р. по взаємовідносинам з ПАТ «Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія «Укртатнафта», в частині придбаних таких ПММ у ТОВ «Ріаліз Ойл» в кількості 19144,50 т. на загальну суму 319977048,64 грн. в т.ч. ПДВ 53329508 грн.

На підставі висновків Акту перевірки Податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2015 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з додану вартість в сумі 167 074 069,50 грн., з них за основним платежем 111 382 713,00грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 55 691 356,50 грн.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2015 №, Суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «АЗОНТЕС» (Продавець), з іншої сторони, укладено ряд Договір купівлі - продаж: №НП-107 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-107); №НП-108 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-108); №НП-109 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-109); №НП-110 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-110).

Враховуючи, що за змістом вищезазначені договори є ідентичними, суд не вбачає підстав для розгляду окремо кожного із Договорів купівлі-продажу.

У відповідності до п. 1.1 - 2.1 Договорів, предметом даного договору є купівля-продаж нафтопродуктів. Продавець зобов'язується передати (поставити) у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити нафтопродукти (надалі по договору - Товар). Одиниця виміру Товару - тонна. Продавець підтверджує, що Товар який поставляється по даному договору не є предметом будь-яких обмежень чи обтяжень і Продавець має право здійснювати продаж Товару. Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару: Паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F виду II згідно з ДСТУ 4840:2007*, кількість -2 550,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 358 565,00 грн.

Згідно п. 3.1 - п. 3.3 Договорів, умовні поставки товару: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010). Строк поставки - жовтень 2014 р. Сторони укладають акти прийому-передані Товару чи видаткову накладну, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого Товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі чи видаткові накладні, в яких вказується найменування, кількість, ціна і вартість Товару, що переданий протягом визначеного в такому акті чи видатковій накладній періоду.

Крім того, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «АЗОНТЕС» (Продавець), з іншої сторони, укладено Договір купівлі - продажу №НП-111 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-111).

Судом встановлено, що за змістом Договір №НП-111 є ідентичним вищезазначеним Договорам, за виключенням п. 2.1, в якому зазначено, що Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару: Паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F виду II згідно з ДСТУ 4840:2007*, кількість - 1 123,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 21 737 124,90 грн.

Також, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «АЗОНТЕС» (Продавець), з іншої сторони, укладено ряд Договір купівлі - продажу: №НП-112 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-112); №НП-113 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-113); №НП-114 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-114); №НП-115 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-115).

Судом встановлено, що за змістом Договори №НП-112 - №НП-115 є ідентичним вищезазначеним Договорам, за виключенням п. 2.1, в якому зазначено, що Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару: Паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F виду II згідно з ДСТУ 4840:2007*, кількість - 2 300,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 48 956 742,00 грн.

Між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «АЗОНТЕС» (Продавець), з іншої сторони, укладено ряд Договір купівлі - продажу: №НП-116 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-116); №НП-117 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-117); №НП-118 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-118); №НП-119 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-119); №НП-120 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-120).

Судом встановлено, що за змістом Договори №НП-116 - №НП-120 є ідентичним вищезазначеним Договорам, за виключенням п. 2.1, в якому зазначено, що Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару: Паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F виду II згідно з ДСТУ 4840:2007*, кількість - 2 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 42 571 080,00 грн.

Так, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «АЗОНТЕС» (Продавець), з іншої сторони, укладено Договір купівлі - продажу №НП-121 від 30.09.2014 р. (надалі - Договір №НП-121).

Судом встановлено, що за змістом Договір №НП-121 є ідентичним вищезазначеним Договорам, за виключенням п. 2.1, в якому зазначено, що Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару: Паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F виду II згідно з ДСТУ 4840:2007*, кількість - 1 900,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 40 442 526,00 грн.

Між сторонами 08.10.2014 р. до Договорів №НП-107 - №НП-121 укладено Додаткові угоди, у відповідності до п. 1, Пункт 6.1. Договору викласти в наступній редакції:« 6.1. Приймання-передача Товару здійснюється шляхом складання акту приймання-передачі підписаного повноважними представниками Сторін та скріпленого печатками. ».

Також, між сторонами 26.02.2015 р. до Договорів №НП-107 - №НП-121 укладено Додаткові угоди №1, у відповідності до п. 1 - п. 2 Додаткових угод №1, пункт 4.1. Договору викласти в наступній редакції: « 4.1. Покупець зобов'язаний провести оплату за Товар в розмірі 100% вартості Товару, що визначена в акті (актах) приймання-передачі Товару чи видатковій (видаткових) накладній, шляхом перерахування грошових коштів па розрахунковий рахунок Продавця в термін до 31 грудня 2015 року включно. ». Пункт 10.1, Договору викласти в наступній редакції: « 10.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами в разі затвердження ПАТ «Укрнафта» і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення. ». Всі інші умови Договору залишаються незмінними.

В підтвердження виконання умов договорів Позивачем надану суду наступні документи: Акти приймання-передачі нафтопродуктів: від 31.10.2014 р., в кількості -2 550,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 358 565,00 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості -2 550,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 358 565,00 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості -2 550,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 358 565,00 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 550,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 358 565,00 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 1 123,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 21 737 124,90 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 300,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 48 956 742 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 300,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 48 956 742 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 300,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 48 956 742 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 300,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 48 956 742 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 42 571 080 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 42 571 080 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 42 571 080 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 42 571 080 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 2 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 42 571 080 грн.; від 31.10.2014 р., в кількості - 1 900,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 40 442 526,00 грн.;

Сертифікати відповідності зареєстровані в Реєстрі: №UA1.035.0193654-11, №UA1.035.0070545-12; Податкові накладні: від 31.10.2014 р. №15 на загальну суму з ПДВ 49 358 565,00грн., від 31.10.2014 р. №16 на загальну суму з ПДВ 49 358 565,00грн., від 31.10.2014 р. №17 на загальну суму з ПДВ 49 358 565,00грн., від 31.10.2014 р. №18 на загальну суму з ПДВ 49 358 565,00грн., від 31.10.2014 р. №19 на загальну суму з ПДВ 21 737 124,90грн., від 31.10.2014 р. №20 на загальну суму з ПДВ 48 956 742,00грн., від 31.10.2014 р. №21 на загальну суму з ПДВ 48 956 742,00грн., від 31.10.2014 р. №22 на загальну суму з ПДВ 48 956 742,00грн., від 31.10.2014 р. №23 на загальну суму з ПДВ 48 956 742,00грн., від 31.10.2014 р. №24 на загальну суму з ПДВ 42 571 080,00грн., від 31.10.2014 р. №25 на загальну суму з ПДВ 42 571 080,00грн., від 31.10.2014 р. №26 на загальну суму з ПДВ 42 571 080,00грн., від 31.10.2014 р. №27 на загальну суму з ПДВ 42 571 080,00грн., від 31.10.2014 р. №28 на загальну суму з ПДВ 42 571 080,00грн., від 31.10.2014 р. №29 на загальну суму з ПДВ 40 442 526,00грн. та інші документи.

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «РІАЛІЗ ОЙЛ» (Продавець), з іншої сторони, укладено ряд Договір купівлі - продаж: №30-2014-НП від 28.02.2014 р. (надалі - Договір №30-2014-НП); №31-2014-НП від 28.02.2014 р. (надалі - Договір №31-2014-НП); №32-2014-НП від 28.02.2014 р. (надалі - Договір №32-2014-НП).

Враховуючи, що за змістом вищезазначені договори є ідентичними, суд не вбачає підстав для розгляду окремо кожного із Договорів купівлі-продажу.

У відповідності до п. 1.1 - 2.1 Договорів, предметом даного договору є купівля-продаж нафтопродуктів. Продавець зобов'язується передати (поставити) у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити нафтопродукти (надалі по договору - Товар). Одиниця виміру Товару - тонна. Продавець підтверджує, що Товар який поставляється по даному договору не є предметом будь-яких обмежень чи обтяжень і Продавець має право здійснювати продаж Товару. Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару: Бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С згідно з ДСТУ 4839:2007*, кількість - 3 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 524 840,00 грн.

Згідно п. 3.1 - п. 3.3 Договорів, умовні поставки товару: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010). Строк поставки - березень 2014 р. Сторони укладають акти прийому-передані Товару чи видаткову накладну, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого Товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі чи видаткові накладні, в яких вказується найменування, кількість, ціна і вартість Товару, що переданий протягом визначеного в такому акті чи видатковій накладній періоду.

Так, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «РІАЛІЗ ОЙЛ» (Продавець), з іншої сторони, укладено Договір купівлі - продажу №33-2014-НП від 28.02.2014 р. (надалі - Договір №33-2014-НП).

Судом встановлено, що за змістом Договір №33-2014-НП є ідентичним вищезазначеним Договорам, за виключенням п. 2.1, в якому зазначено, що Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару: Бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С згідно з ДСТУ 4839:2007*, кількість - 2 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 33 016 560,00 грн. та Бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу D згідно з ДСТУ 4839:2007*, кількість - 950,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 16 141 773,00 грн.

Крім того, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «РІАЛІЗ ОЙЛ» (Продавець), з іншої сторони, укладено ряд Договір купівлі - продажу №34-2014-НП від 28.02.2014 р. (надалі - Договір №34-2014-НП), №35-2014-НП від 28.02.2014 р. (надалі - Договір №35-2014-НП).

Судом встановлено, що за змістом Договір є ідентичним вищезазначеним Договорам, за виключенням п. 2.1, в якому зазначено, що Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару Бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу D згідно з ДСТУ 4839:2007*, кількість - 2 900,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 274 886,00 грн.

Також, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ «РІАЛІЗ ОЙЛ» (Продавець), з іншої сторони, укладено ряд Договір купівлі - продажу №35-2014-НП від 28.02.2014 р. (надалі - Договір №35-2014-НП).

Судом встановлено, що за змістом Договір є ідентичним вищезазначеним Договорам, за виключенням п. 2.1, в якому зазначено, що Сторони погодили наступні асортимент, кількість, ціну та вартість товару Бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу D згідно з ДСТУ 4839:2007*, кількість - 1 394,500 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 23 694 423,64 грн.

Між сторонами 06.03.2014 р. до Договорів: №30-2014-НП - №36-2014-НП укладено Додаткові угоди, у відповідності до п. 1, Пункт 6.1. Договору викласти в наступній редакції: « 6.1. Приймання-передача Товару здійснюється шляхом складання акту приймання-передачі підписаного повноважними представниками Сторін та скріпленого печатками. ».

Також, між сторонами 30.07.2014 р. до Договорів №30-2014-НП - №36-2014-НП укладено Додаткові угоди №1, у відповідності до п. 1 - п. 2 Додаткових угод №1, пункт 4.1. Договору викласти в наступній редакції: « 4.1. Покупець зобов'язаний провести оплату за Товар в розмірі 100% вартості Товару, що визначена в акті (актах) приймання-передачі Товару чи видатковій (видаткових) накладній, шляхом перерахування грошових коштів па розрахунковий рахунок Продавця в термін до 31 грудня 2015 року включно. ». Пункт 10.1, Договору викласти в наступній редакції: « 10.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами в разі затвердження ПАТ «Укрнафта» і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.». Всі інші умови Договору залишаються незмінними.

В підтвердження виконання умов договорів Позивачем надану суду наступні документи: Акти приймання-передачі нафтопродуктів: №1 від 31.03.2014 р., в кількості -3 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 524 840,00 грн.; №1 від 31.03.2014 р., в кількості - 3 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 524 840,00 грн.; №1 від 31.03.2014 р., в кількості - 3 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 524 840,00 грн.; №1 від 31.03.2014 р., в кількості - 2 000,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 33 016 560,00 грн.; №2 від 31.03.2014 р., в кількості - 950,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 16 141 773,00 грн.; №1 від 31.03.2014 р., в кількості - 2 900,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 274 886,00 грн.; №1 від 31.03.2014 р., в кількості - 2 900,000 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 49 274 886,00 грн.; №1 від 31.03.2014 р., в кількості - 1 394,500 тонн, загальна вартість з урахуванням ПДВ 23 694 423,64 грн.; Сертифікати відповідності зареєстровані в Реєстрі: №UA1.035.0193654-11, №UA1.035.0193651-11; Податкові накладні: від 31.03.2014 р. №23 на загальну суму з ПДВ 49 524 840,00грн., від 31.03.2014 р. №26 на загальну суму з ПДВ 49 524 840,00грн., від 31.03.2014 р. №27 на загальну суму з ПДВ 49 524 840,00грн., від 31.03.2014 р. №28 на загальну суму з ПДВ 33 016 560,00грн., від 31.03.2014 р. №29 на загальну суму з ПДВ 16 141 773,00грн., від 31.03.2014 р. №31 на загальну суму з ПДВ 49 274 886,00грн., від 31.03.2014 р. №32 на загальну суму з ПДВ 23 694 423,64грн., від 31.03.2014 р. №23 на загальну суму з ПДВ 49 524 840,00грн., витяг з Єдиного реєстру податкових накладних.

Між ПАТ «НАФТОХІМІК ПРИКАРПАТТЯ» (Зберігач), з однієї сторони, та учасники Договору №999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.97р. в особі начальника НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Уповноваженого СІД ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності ПАТ «Укрнафта» № юр-970/д від 27.12.13р. та довіреності компанії «Моментум Ентерпрайзис (Істерн Юроп) Лтд» б/н від 31.01.14р. (Поклажодавець), з іншої сторони, укладено Договір №5/1014-3103-01 від 31.03.2014 року (надалі - Договір №5/1014-3103-01).

У відповідності до п. 1.1 - п. 2.3 Договору №5/1014-3103-01-69, предметом даного договору є надання послуг по зберіганню нафтопродуктів. За даним договором Зберігай зобов'язується зберігати нафтопродукти передані йому Поклажодавцем на зберігання, а Поклажодавець зобов'язується здійснювати оплату за надані послуги. Нафтопродукти, що передаються на зберігання на підставі даного договору, належать Поклажодавцеві на праві власності. До умов даного договору не застосовуються положення про договір позики. Приймання-передача нафтопродуктів по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго, Мінтрансзв'язку, Мінекономіки, Держспоживстандарту України № 281/171/578/155 від 20.05.08 р. (надалі - Інструкція), відповідно до чинного законодавства України, а також умов цього Договору, додаткових угод, специфікацій до нього. Порядок прийняття нафтопродуктів на зберігання. Підставою для прийняття нафтопродуктів на зберігання є акт прийому-передачі на зберігання, який складається Поклажодавцем, підписується представниками обох Сторін та скріплюється їх печатками. Акт прийому-передачі на зберігання повинен містити інформацію щодо кількості, якості нафтопродуктів, їх асортименту, складу зберігання. Порядок повернення нафтопродуктів із зберігання. Повернення нафтопродуктів із зберігання здійснюється Зберігачем на Вимогу Поклажодавця і оформляється актом прийому-передачі із зберігання, який підписується представниками обох Сторін та скріплюється їх печатками. Вимога Поклажодавця направляється Зберігачу не пізніше ніж за п'ять днів до дати повернення нафтопродуктів (їх частини) із зберігання.

Позивачем надано суду в підтвердження виконання вимог вищезазначеного Договору наступні документи: Акт №2 приймання - передачі нафтопродуктів на зберігання від 31.12.2014 року та Акт Інвентаризації нафтопродуктів Учасників Договору №999/97 на ВАТ «НПК-ГАЛИЧИНА» від 31.12.2014 року та інші документи.

З заперечень на позовну заяву та Акт перевірки Відповідач не заперечує належне оформлення первинної документації за Договором, а робить висновки в зв'язку з тим, що Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. в сумі 1 144 679 363 грн. на підставі таких документів: податкових накладних, реєстрів виданих податкових накладних, головних книг, журналів-ордерів по рах. 36, 701, 71, виписок банків встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у Колонці Б «Сума ПДВ» рядку 1 Декларацій "Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків" по операції з реалізації нафтопродуктів ПАТ «Укртатнафта» , придбаних у ТОВ «Ріаліз Ойл» в березні 2014 р. в кількості 19144,5 т. на суму ПДВ 53329508 грн. з причини не підтвердження документально операції з придбання нафтопродуктів у ТОВ "Ріаліз -Ойл" у зв'язку з встановленою перевіркою невідповідністю первинних документів (складанням з порушенням встановленої порядку) та виявленням їх дефектності по ланцюгам постачання (стор.9-11 акта), Суд з даним твердженням не погоджується та вважає їх безпідставними та необґрутованими.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення перевірки та на час розгляду справи Відповідачем не надано переконливих доказів про те, що контрагента позивача були ліквідовано або припинено підприємницьку діяльність даного контрагенту під час укладання та виконання договору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Крім того, Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. ( абзацу 2 п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704).

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для формування як валових витрат, так і податкового кредиту, необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначені договори укладені з метою настання реальних обставин, а тому, висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Слід відмітити, що сторонами не заперечується та обставина, що на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами, контрагенти позивача та позивачі, як юридичні особи, внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та зареєстровані платником податку на додану вартість, а первинна документація була підписана безпосередньо самими директорами товариства.

Крім того, в обґрунтування законності спірного податкового повідомлення-рішення відповідач посилається інформацію відносно контрагентів позивача (НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта"), зокрема, відсутності необхідних умов для ведення господарської діяльності, що начебто встановлено актами перевірок таких суб'єктів господарювання та їх контрагентів.

У податковому праві визначається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12.

Окрім вищевикладеного, суд вважає звернути увагу, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками/продавцями товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.07.2013 року по справі № К/800/27746/13.

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - Позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладені позивачем з даним товариствам, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених Позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.03.2008 року по справі № К-23642/07.

Також, суд звертає увагу й на принцип індивідуальної юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії». У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна вся первинна документація, яка підтверджує використання Позивачем (НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта") отриманих послуг (товару) від контрагента в межах господарської діяльності та приймання отриманого послуг (товару), які використані Позивачем (НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта") в господарській діяльності.

Отже, суд прийшов до висновку, що позивачем цілком правомірно сформовано у перевіряємий період податковий кредит з урахуванням взаємовідносин з контрагентом.

Крім того, Судом встановлено, що в оспорюваному повідомленні-рішенні та в доданому до нього розрахунку штрафних санкцій зазначено, що до Позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 50 відсотків на суму 55 691 356,50 грн. на підставі ч.1 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування, тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зміст положень п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України вказує на те, що зменшення податковим органом суми бюджетного відшкодування тягне обов'язкове застосування до платника податків штрафних санкцій. У той же час, наведеною нормою диференційовано розмір такого штрафу в залежності від повторності виявлення протиправного діяння.

При цьому, відповідальність за вказаним пунктом Податкового кодексу України настає не за те, що контролюючий орган самостійно визначив суму податкового зобов'язання, або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, а за ті дії чи бездіяльність платників податків, які утворили підстави для контролюючого органу самостійно визначити суми податкового зобов'язання, зменшити суми бюджетного відшкодування тощо.

Суми бюджетного відшкодування відповідно до Податкового кодексу України зменшуються контролюючим органом шляхом винесення податкового повідомлення - рішення. При цьому первинним є факт визначення податковим органом такого складу податкового правопорушення, як завищення суми бюджетного відшкодування, мірою відповідальності за яке є штрафна (фінансова) санкція, диференційована в залежності від повторності виявлення такого порушення.

Правовий аналіз п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України дає підстави дійти висновку про те, що ознаки повторності виникають в тому випадку, коли визначення податковим органом податкового зобов'язання або зменшення бюджетного відшкодування відбувається після того, як протягом останніх 1095 днів контролюючим органом вже було вчинено дії по зменшенню бюджетного відшкодування або визначенню податкового зобов'язання відносно одного і того самого платника податків.

В розрахунку штрафних санкцій в графі "кратність визначення податковим органом штрафних санкцій протягом 1095 днів (вперше, повторно)" вказано, що штрафні санкції визначені повторно та зазначено, що вперше штрафні санкції були застосовані відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 20.04.2015 р.

На думку Позивача, оскільки відносно господарських операцій, щодо яких було винесене податкове повідомлення-рішення № від 20.04.2015 р., платником податку був досягнутий податковий компроміс, тому на момент винесення податкового повідомлення-рішення, що оскаржується за цією позовною заявою, податкове повідомлення-рішення № від 20.04.2015 р. є таким, що не має юридичної сили.

Так, факт досягнення платником податку податкового компромісу підтверджується податковою інспекцією, яка на стор. 9 акту перевірки описує факти подання заяви платника податків про намір досягнення податкового компромісу та прийняття контролюючим органом рішення про погодження застосування податкового компромісу.

Відповідач відносить податкове повідомлення-рішення № від 20.04.2015 р. до статусу "неузгоджених" і підтверджує, що податкове зобов'язання за цим податковим повідомленням-рішенням не відображене в особовому рахунку платника з податку на додану вартість.

Листом від 04.06.2015 р. № 1462/10/16-01-22-04 ДПІ у м. Полтаві повідомила: "У відповідності з абзацом 2 пункту 7 Підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями) - "Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу" п. 3.11 "Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу", затверджених наказом ДФС України від 17.01.2015р. № 13 враховані результати застосованої процедури та досягнення податкового компромісу при визначенні податкових зобов'язань за неузгодженими податковими повідомленнями-рішеннями з податку на прибуток № від 20.04.2015 р. та з податку на додану вартість податкове повідомлення-рішення № від 20.04.2015р. В зв'язку з вищевикладеним в інформаційній системі "Податковий блок" податкові зобов'язання за вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями в особових рахунках платника з податку на прибуток та податку на додану вартість не відображені".

Так застосування контролюючим органом штрафних санкцій на рівні 50 відсотків є неправомірним з огляду на визначення поняття податкового компромісу.

Відповідно до п. 1 Підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010 "Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу" податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки законодавець звільнив платника податків від юридичної відповідальності у разі досягнення податкового компромісу за порушення, яке, на думку відповідача, вчинене вперше, у контролюючого органу немає жодних правових підстав встановлювати повторність порушення та, відповідно, застосовувати штрафні санкції у розмірі 50 відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2015 № - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області в частині внесення змін (коригування) до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" до підсистеми "Аналітична система" щодо коригування суми податкового кредиту стосовно на суму 53 329 508,00 грн. за березень 2014 року за взаємовідносинами з ТОВ "Ріаліз Ойл" та завищення суми податкового зобов'язання на суму 53 329 508,00 грн. за червень 2014 року за взаємовідносинами з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", внесені за актом перевірки від 20.07.2015 № 1078/16-01-22-09/403739509 та зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок", зокрема у підсистемі "Аналітична система", показники податкових зобов'язань та податкового кредиту ПДВ, які були відкориговані на підставі висновків, викладених у акті перевірки від 20.07.2015 № 1078/16-01-22-09/403739509, щодо платника податків - НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта", відповідального за Договором № 999/97 про спільну інвестиційну діяльність (податковий номер 403739509), Суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржувані дії на предмет вчинення їх на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження дій суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані дії на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За приписами п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п. 61.2 ст. 61 Податкового кодексу України).

Згідно п. 71.1 ст. 71, ст. 72 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій. Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема, інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах, а також інформація за результатами податкового контролю.

Відповідно до п. п. 4-6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 984 у акті перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень.

Отже, аналіз вказаних норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що акт про результати проведення перевірки є носієм податкової інформації, яка використовується контролюючими органами під час виконання ними своїх функцій та завдань.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок» з 01.01.2013 року введено в експлуатацію ІС «Податковий блок» в органах державної податкової служби всіх рівнів.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року «Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи «Податковий блок», з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи «Податковий блок».

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що податкові органи мають право зберігати та опрацьовувати в комп'ютерних інформаційних базах виключно податкову інформацію, що зібрана у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Як встановлено з матеріалів справи та не спростовується Відповідачем в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок", зокрема, в підсистемі "Аналітична система" відображені дані за результатами виїзної перевірки, тобто відображені інші показники податкової звітності ніж ті, що задекларовані позивачем.

Суд звертає увагу, що інформаційна система "Податковий блок" має відображати фактичні задекларовані позивачем показники його господарської діяльності, їх коригування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань, а податкові органи використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності.

Як вже було встановлено Судом, що під час перевірки Відповідачем були зроблені неправомірні висновки відносно взаємовідносин, які мали місце між НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" та його контрагентами, що в свою чергу спростовані матеріалами справи, а саме, реальність укладання договорів та їх виконання підтверджено наявними матеріалами справи документами, а отже, суд приходить до висновку, що висновки Акту перевірки не можуть слугувати внесення в автоматизовану базу Податкового органу.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області в частині внесення змін (коригування) до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" до підсистеми "Аналітична система" щодо коригування суми податкового кредиту стосовно на суму 53 329 508,00 грн. за березень 2014 року за взаємовідносинами з ТОВ "Ріаліз Ойл" та завищення суми податкового зобов'язання на суму 53 329 508,00 грн. за червень 2014 року за взаємовідносинами з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", внесені за актом перевірки від 20.07.2015 № 1078/16-01-22-09/403739509 та зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок", зокрема у підсистемі "Аналітична система", показники податкових зобов'язань та податкового кредиту ПДВ, які були відкориговані на підставі висновків, викладених у акті перевірки від 20.07.2015 № 1078/16-01-22-09/403739509, щодо платника податків - НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта", відповідального за Договором № 999/97 про спільну інвестиційну діяльність (податковий номер 403739509) - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2015 №.

3. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області в частині внесення змін (коригування) до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" до підсистеми "Аналітична система" щодо коригування суми податкового кредиту стосовно на суму 53 329 508,00 грн. за березень 2014 року за взаємовідносинами з ТОВ "Ріаліз Ойл" та завищення суми податкового зобов'язання на суму 53 329 508,00 грн. за червень 2014 року за взаємовідносинами з ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", внесені за актом перевірки від 20.07.2015 № 1078/16-01-22-09/403739509.

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок", зокрема у підсистемі "Аналітична система", показники податкових зобов'язань та податкового кредиту ПДВ, які були відкориговані на підставі висновків, викладених у акті перевірки від 20.07.2015 № 1078/16-01-22-09/403739509, щодо платника податків - НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта", відповідального за Договором № 999/97 про спільну інвестиційну діяльність (податковий номер 403739509).

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" () судові витрати в сумі 560,28 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук