Справа № 802/2894/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

30 вересня 2015 р. Справа № 802/2894/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державної фінансової інспекції у Вінницькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 комітет Томашпільської селищної ради

до: приватного підприємства "Сервіс-Дорбут"

про: стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна фінансова інспекція у Вінницькій області (далі ДФІ у Вінницькій області), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 комітет Томашпільської селищної ради (далі третя особа) з адміністративним позовом до приватного підприємства "Сервіс-Дорбут" (далі ПП "Сервіс-Дорбут") про стягнення збитків в сумі 20507,87 грн., завданих внаслідок завищення вартості та об'ємів виконаних ремонтно-будівельних робіт, до спеціального фонду селищного бюджету.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання пункту 1.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ у Вінницькій області на І квартал 2015 року позивачем було проведено ревізію бюджету смт. Томашпіль, фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Томашпільської селищної ради за період з 01.01.2012 по 01.03.2015, якою встановлено ряд порушень, що відображені в акті ревізії № 08-13/9 від 15.05.2015.

Зокрема, в ст. 40 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», рішення 35 сесії Ради 6 скликання від 21 березня 2013 року по 1 березня 2015 року не забезпечено надходження до спеціального фонду селищного бюджету пайові участі у розвиток інфраструктури смт. Томашпіль в загальній сумі 111786,0 грн. Крім того, в порушення вимог Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової України від 27 серпня 2000 року №174 та ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 з 01.03.2012 по 01.03.2015 завищено вартість і об'єми виконаних робіт на загальну суму 89593,75 грн, що зокрема, призвело до незаконного перерахування Радою ПП "Сервіс-Дорбут" - 20507,87 грн.

Вимогу ДФІ у Вінницькій області від 20 травня 2015 року №02-08-25-15/2810 про стягнення з ПП "Сервіс-Дорбут" завданих селищному бюджету збитків у розмірі 20507,87 грн. підконтрольною установою ОСОБА_3 комітетом Томашпільської селищної ради не виконано. Відтак, оскільки до компетенції органу фінансового контролю належать повноваження щодо стягнення завданих бюджету збитків, позивач вважає, що такі збитки підлягають стягненню з ПП "Сервіс-Дорбут" в судовому порядку.

З огляду на викладені обставини, в ході розгляду справи судом ініційовано з'ясування питання щодо можливості розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представники позивача щодо закриття провадження заперечували, вважали, що розгляд даної справи належить до компетенції адміністративного суду.

Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце повідомлялись завчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши інші докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у адміністративній справі з наступних мотивів.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 7 частини 1 статті 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Позивачем у цій справі є ДФІ у Вінницькій області, тобто орган державної влади, який є суб'єктом владних повноважень в розумінні положень КАС України.

Правовий статус органів державного фінансового контролю в Україні визначається Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ (далі Закон) та Положенням про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджене Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до ст. 10 Закону, органу державного фінансового контролю, серед іншого, надається право: вимагати від керівників підконтрольних установ проведення інвентаризацій основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів і розрахунків, у разі відмови у проведенні таких інвентаризацій - звернутися до суду щодо спонукання до проведення таких інвентаризацій; при проведенні ревізій вилучати у підприємств, установ і організацій копії фінансово-господарських та бухгалтерських документів, які свідчать про порушення, а на підставі рішення суду - вилучати до закінчення ревізії оригінали первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів; вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Змістовний правовий аналіз вищенаведених норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що орган державного фінансового контролю проводить державний фінансовий контроль щодо підконтрольних установ, його право вимоги, передбачене статтею 10 Закону, може бути адресоване виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами виконання вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.

Отже, здійснення органом державного фінансового контролю своїх повноважень обумовлює виникнення правовідносин із підконтрольною установою, які мають публічно-правовий характер. Відтак, є достатні підстави вважати, що в силу положень ч. 1 ст. 17 КАС України на такі правовідносини поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Водночас законом не передбачено повноважень органу державного фінансового контролю щодо направлення вимоги про усунення виявлених ревізією порушень до інших третіх осіб, враховуючи ще й відсутність у таких ознак підконтрольної установи.

Підсумовуючи, суд приходить до наступних висновків. В силу положень ст. 10 Закону необхідною умовою для звернення до суду органу державного фінансового контролю в інтересах держави є незабезпечення підконтрольною установою виконання вимоги щодо усунення порушень законодавства, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю. Проте, повноваженнями щодо направлення таких вимог не до підконтрольних установ відповідний орган не наділений. Відтак, звернення органу фінансового контролю до суду з позовними вимогами про відшкодування третіми особами завданих державі збитків хоча й охоплюється компетенцією цього органу державної влади, однак не може відбуватись шляхом подання адміністративного позову, оскільки у такому разі не може йти мова про наявність публічно-правових відносин між відповідним органом державної влади, як суб'єктом владних повноважень, і третьою особою, щодо якої такий суб'єкт не здійснював жодних владних управлінських функцій.

Таким чином, на переконання суду, відшкодування іншими (непідконтрольними) особами збитків, що завдані державі чи об'єкту контролю та були виявлені в ході інспектування, має відбуватись за загальними правилами відшкодування шкоди (збитків), визначеними цивільним законодавством.

Встановлено, що позивачем ДФІ у Вінницькій області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності фінансово-господарської діяльності ОСОБА_3 комітету Томашпільської селищної ради за період з 01.01.2012 по 01.03.2015, за результатами якої складено акті ревізії № 08-13/9 від 15.05.2015.

20.05.2015 на адресу Томашпільської селищної ради направлено лист-вимогу № 02-08-25-15/2810 про усунення виявлених ревізією порушень в строк до 19.06.2015, пунктом 2 якої запропоновано стягнути, в тому числі з ПП "Сервіс-Дорбуд" збитки в сумі 20507,87 грн.

Отже, у даному випадку публічно-правові відносини виникли між ДФІ у Вінницькій області та ОСОБА_3 комітетом Томашпільської селищної ради як підконтрольною установою, ревізію якої було проведено позивачем.

Водночас позовні вимоги про стягнення завданих Томашпільському селищному бюджету збитків в сумі 20507,87 грн. звернуті не до вищевказаного органу місцевого самоврядування, який не забезпечив виконання вимог органу державного фінансового контролю, а до іншої особи ПП "Сервіс-Дорбуд", з вини якої, на думку позивача, було заподіяно такі збитки.

Наведене засвідчує, що у спірних правовідносинах позивач не здійснює відносно відповідача владних управлінських функцій, оскільки не наділений законом правом вимоги до цієї особи про усунення виявлених ревізією порушень.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, а тому компетенція адміністративного суду на цей спір не поширюється.

Відтак, провадження у цій адміністративній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України.

Водночас суд вважає необхідним роз'яснити позивачу його право на звернення до суду в порядку господарського судочинства, враховуючи суб'єктний склад сторін і те, що спір пов'язаний з відшкодуванням збитків.

Керуючись ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 802/2894/15-а за позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 комітет Томашпільської селищної ради до приватного підприємства "Сервіс-Дорбут" про стягнення збитків закрити.

Роз'яснити Державній фінансовій інспекції у Вінницькій області право звернутися із позовом про стягнення збитків в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Богоніс Михайло Богданович