Справа № 804/2766/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2015 р. м. Київ К/800/4826/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Голубєвої Г.К., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (далі - позивач, ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль») звернулося до суду з позовом в якому просило: визнати дії відповідача по винесенню постанови про поновлення виконавчого провадження від 04.01.2013 року з примусового виконання виконавчого напису № 1778 виданого 04.11.2003 року приватним нотаріусом Шрамко О.Ю. та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.01.2013 року з примусового виконання виконавчого напису № 1778 виданого 04.11.2003 року приватним нотаріусом Шрамко О.Ю.; скасувати зазначену постанову відповідача від 04.01.2013 року; скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.01.2013 року з примусового виконання виконавчого напису № 1778 виданого 04.11.2003 року приватним нотаріусом Шрамко О.Ю.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача по винесенню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.01.2013 року з примусового виконання виконавчого напису № 1778 виданого 04.11.2003 року приватним нотаріусом Шрамко О.Ю.; скасовано постанову відповідача від 14.01.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, мотивував своє рішення тим, що державним виконавцем не надано доказів отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.04.2004 року, а тому строк для добровільного виконання виконавчого документу для позивача не настав, оскільки у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про те, що позивач повинен виконати виконавчий документ протягом трьох днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог та ухвалено в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог; в іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, мотивував своє рішення тим, що позивачем у строк встановлений постановою про відкриття провадження від 02.04.2004 року, самостійно не виконане рішення суду, та відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону «Про виконавче провадження» (далі - Закон) розпочато примусове виконання рішення, а тому відповідачем правомірно на підставі ч. 1 ст. 28 Закону стягнуто з позивача виконавчий збір

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду апеляційної інстанцій, як такого, що постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження ВП 34170913 з примусового виконання виконавчого напису № 1778, виданого 04.11.2003 року приватним нотаріусом Шрамко О.Ю. про стягнення з позивача на користь ВАТ «Дніпрообленерго» 1002940,00 грн.

Виконавче провадження було відкрито на підставі постанови від 02.04.2004 року, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська (а.с. 36).

Доказів отримання позивач постанови від 02.04.2004 року відповідачем не надано.

11.10.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Макушевою Т.П. винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження № 34170913 з примусового виконання виконавчого напису № 1778, виданого 04.11.2003 року приватним нотаріусом Шрамко О.Ю. про стягнення з ПАТ «ДТЕЦ» на користь ВАТ «Дніпрообленерго» 1002940,00 грн. (а.с.28).

13.11.2012 року відповідачем на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, оскільки позивача внесено до Реєстру підприємств паливно - енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу» (а.с. 38). Копія постанови направлена на адресу боржника 14.11.2012 року (а.с. 37).

Постановою відповідача від 04.01.2013 року поновлено виконавче провадження ВП № 34171315, оскільки відповідно до п. 3.4 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діяла тільки до 01.01.2013 року (а.с. 40). Копія постанови направлена на адресу боржника 04.01.2013 року (а.с. 39).

14.01.2013 року відповідачем винесено постанову про стягнення з позивача на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого збору у розмірі 100294,00 грн. (а.с. 42). Копія постанови направлена на адресу боржника 14.01.2013 року (а.с. 41).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Положеннями ст. 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Крім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року у справі № 3-217гс14 (у справі за аналогічним позовом).

Враховуючи те, що позивача не було належним чином повідомлено про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.04.2004 року та відповідачем не вчинялось жодних дій щодо примусового виконання виконавчого напису № 1778, виданого 04.11.2003 року приватним нотаріусом Шрамко О.Ю., то суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення постанови 14.01.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору та така підлягає скасуванню.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні рішення, суду першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, та воно ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у справі № 804/2766/13-а - скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко