Справа № 808/3455/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року ( 12 год. 15 хв.)Справа № 808/3455/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Муліно Трейд», м. Вільнянськ

до відповідача 1: Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Запорізькій області, м. Вільнянськ

відповідача 2: Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, м. Київ

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Муліно Трейд» (далі позивач) звернулось із адміністративним позовом до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач 1) та Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 № , прийняте Вільнянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області та визнати протиправними дії відповідача 2 з проведення камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Муліно Трейд».

В обґрунтування позову посилається на те, що Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в порушення ст. ст. 63,64 ПК України та вимог розділу 10 Порядку обліку платників податків 15.01.2015 без належних правових підстав здійснила камеральну перевірку ТОВ «Муліно Трейд», яке не перебувало на обліку як платник податків у вказаній ДПІ. Щодо здійсненого донарахування зобов'язань за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням зазначає, що 27.02.2014 товариством подана до контролюючого органу податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік № , в якій самостійно визначено до сплати грошове зобов'язання в розмірі 151 210,00 грн. Стверджує, що самостійно задекларована сума податку була сплачена платником податків частково у 2013 році в сумі 76 400,00 грн., а частково у 2014 році в сумі 81 000 грн. При цьому, в платіжних дорученнях було допущено помилку, а саме ТОВ «Муліно Трейд» помилково перерахований податок на прибуток на інший бюджетний рахунок № 0007 ніж передбачений для сплати податку на прибуток підприємств № 0007. Попри це вважає, що невірне заповнення товариством у платіжних дорученнях номера бюджетного рахунку, проте правильне зазначення призначення платежу, не призвело до ненадходження відповідних сум до бюджету у визначений законом строк. Фактично сплата грошового зобов'язання мала місце у встановлені законодавством терміни. У зв'язку із цим, вважає винесене податкове повідомлення-рішення та застосовані штрафні санкції протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У судове засідання 31.08.2015 з'явився представник позивача та підтримав заявлені позовні вимоги. Просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач 1 адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 06.08.2015 вх. № 2229/8/08-06-10 посилається на те, що 10.02.2015 до ВОДПІ надійшли заперечення ТОВ «Муліно Трейд» на акт камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету, які було розглянуто комісією контролюючого органу та у зв'язку із відсутністю підстав для перегляду висновків акту про результати камеральної перевірки від 15.01.2015 винесено податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 № про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 30 242,00 грн. по податку на прибуток. Посилаючись на положення ст.ст. 31, 54, 57, 87 ПК України, 45 Бюджетного кодексу України, Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів ,які сплачуються під час митного оформлення товарів вважає, що у разі, коли платник податків неправильно заповнив реквізити розрахункового документу або спрямував кошти на неправильний код бюджетної класифікації в результаті чого кошти не надійшли на відповідний рахунок, то відповідальність за несплату (несвоєчасну) сплату податкового зобов'язання нестиме безпосередньо платник податків. З огляду на викладене, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача 1 у судове засідання 31.08.2015 не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Відповідач 2 адміністративний позов також не визнав. У письмових запереченнях посилається на те, що платником податків у 2014 році самостійно нараховано податкові зобов'язання з податку на прибуток в сумі 151 210 грн., але сплата самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання була невчасною, із затримкою від 58 до 223 днів. У зв'язку із цим, податковим органом донараховані грошові зобов'язання у вигляді штрафу на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України. Щодо неправомірності проведення камеральної перевірки зазначає, що у зв'язку із тим, що позивач у 2014 році змінив місцезнаходження, то відповідно до п. 13 розділу 10 Наказу № 1588 ТОВ «Муліно Трейд» обліковувався в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) з ознакою того, що він є платником до закінчення року. Після закінчення 2014 року контролюючим органом було здійснено дії щодо передачі облікової справи ТОВ «Муліно Трейд» до Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області. Але, до моменту передачі облікової справи ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві продовжувало адміністрування податків, в тому числі, організацію та контроль за платою податків, зборів. З огляду на викладене, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідач 2 представника у судове засідання також не направив. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 КАС України, відповідно до якої у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Порядок проведення камеральної перевірки визначено положеннями ст. 76 ПК України, відповідно до якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Тобто, відповідно до ст. 76 ПК України камеральну перевірку здійснює контролюючий орган.

Відповідно до ст. 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. Розмежування повноважень і функціональних обов'язків контролюючих органів визначається законодавством України.

За загальним правилом, податковий контроль платника податків здійснюється податковим органом за місцем обліку такого платника податків.

Судом з'ясовано, що позивач до квітня 2014 року (ТОВ «ДАЙНЕЛ») був зареєстрований за адресою м. Київ, вул. Лаврська, буд. 9, кор. 19 та перебував на обліку у ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

05.04.2014 ТОВ «Муліно Трейд» подано до Державного реєстратора Печерської РДА відомості про зміну місцезнаходження на 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Елеваторна, 4.

Відповідно до п. 10.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (далі - Порядок) у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

Згідно п. 10.13 Порядку у разі зміни місцезнаходження суб'єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду: 1) у такому випадку контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням одночасно із зняттям з обліку юридичної особи - платника податків за основним місцем обліку здійснює взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку згідно із розділом VII цього Порядку без подання заяви платником податків та з урахуванням особливостей, визначених пунктами 10.14 - 10.21 цього розділу; 2) до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

Пунктом 10.14 Порядку визначено, що після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування до: закінчення документальної перевірки та узгодження сум грошових зобов'язань за її результатами, якщо перевірка була розпочата або призначена та контролюючий орган вже повідомив платника податків про її проведення; повернення надміру сплачених платежів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, або їх відшкодування платнику податків, якщо останній відповідно до поданих заяв чи податкових декларацій (звітів, розрахунків) претендує та має право на таке повернення чи відшкодування, у разі якщо до кінця бюджетного періоду спливає строк повернення або відшкодування і відповідно висновки щодо відшкодування виконані в повному обсязі; закінчення процедур судового оскарження сум грошових зобов'язань та інших справ адміністративного судочинства, крім випадків заміни такого контролюючого органу (як сторони або третьої особи в адміністративній справі) іншим контролюючим органом.

Пунктом 10.15 Порядку контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) передає облікову справу платника податків та інші документи щодо адміністрування податків, зборів контролюючому органу за основним місцем обліку разом з одним примірником повідомлення за формою № 11-ОПП (із заповненим IV розділом) у такі строки: після закінчення бюджетного періоду стосовно платників податків, визначених у підпункті 10.13 цього пункту; протягом двох робочих днів після зняття з обліку в інших випадках.

З матеріалів справи судом з'ясовано, що супровідним листом від 15.01.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві передано матеріали облікової справи ТОВ «Муліно Трейд» до Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

Враховуючи те, що до 15.01.2015 ТОВ «Муліно Трейд» перебувало на обліку у ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, то останнє мало належні повноваження щодо здійснення камеральної перевірки вказаного платника податків.

У зв'язку із цим, суд приходить до висновку, що дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення 15.01.2015 камеральної перевірки ТОВ «Муліно Трейд» відповідають вимогам чинного законодавства.

Тому, у задоволенні адміністративного позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Положеннями п. 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 9.3 ст. 9 ПК України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Частиною 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до наказу Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122 Про затвердження Положення про єдиний казначейський рахунок, єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Постановою КМУ від 16.02.2011 № 106 встановлено, що контроль за справлянням надходжень до бюджету податку на прибуток приватних підприємств та авансових внесків з податку на прибуток за кодами бюджетної класифікації 1102100 і 11024000 покладено на органи податкової служби.

Державною казначейською службою України на підставі ст.. 8 Бюджетного кодексу України та наказу Мінфіна України від 14.01.2011 № 11 «Про бюджетну класифікацію» відкриті рахунки для сплати платниками податків і зборів, зокрема 11021000 «Податок на прибуток приватних підприємств» та 11024000 «Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств».

Згідно з п. 2.3 глави 2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Судом встановлено, що 27.02.2014 ТОВ «Муліно Трейд» подано до контролюючого органу декларацію з податку на прибуток за 2013 рік (№ ), відповідно до якої платником податків самостійно нараховані грошові зобов'язання в сумі 151 210 грн. терміном сплати 11.03.2014.

Товариством сплачувалось грошове зобов'язання по податку на прибуток за 2013 рік відповідно до наступних платіжних доручень: № 1 від 11.2013 в сумі 10 000,00 грн., № 305 від 18.11.2013 у сумі 56 400,00 грн., № 2 від 19.11.2013 в сумі 10 000,00 грн., № 29 від 23.01.2014 в сумі 27 000,00 грн., № 34 від 10.02.2014 у сумі 27 000,00 грн., № 20 від06.03.2014 в сумі 21 208,00 грн., № 21 від 06.03.2014 в сумі 5 800,00 грн.

При цьому, в платіжних дорученнях було допущено помилку, а саме: ТОВ «Муліно Трейд» був помилково перерахований податок на прибуток на інший бюджетний рахунок № 0007, ніж передбачений для сплати податку на прибуток підприємств № 0007.

Платник податків листом від 06.05.2014 звернувся до ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо необхідності зарахування помилково перерахованих коштів у 2014 році в сумі 108 008,00 грн. з розрахункового рахунку № 0007 на рахунок № 0007 для погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток.

29.05.2014 ДПІ у Печерському районі м. Києва було направлено лист № 272/8/26-55-20-01-08 до Координаційно-моніторингового департаменту ГУ Міндоходів у м. Києві щодо перерахування надміру сплачених сум з рахунку авансових внесків по податку на прибуток на рахунок податку на прибуток приватних підприємств по ТОВ «Муліно Трейд».

Тобто, платником податків в даному випадку було невірно оформлені платіжні доручення на перерахування сум податку на прибуток, у зв'язку із чим останній не надійшов на відповідний рахунок та не відобразився в обліковій картці платника податків.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не було дотримано порядку сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання, а тому допущено порушення строків його перерахування.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 69 КАСУ визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 КАСУ).

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки під час розгляду справи по суті відповідачами було доведено законність дій щодо проведення 15.01.2015 камеральної перевірки ТОВ «Муліно Трейд», наявність порушення платником податків строків перерахування самостійно задекларованих сум податку на прибуток, підстави для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним у суду відсутні.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Муліно Трейд» суд відмовляє в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

При зверненні до суду з адміністративним позовом, позивач сплатив суму судового збору за вимоги майнового характеру в розмірі 182 грн. 70 коп., що становить 10 відсотків ставки судового збору, а відтак решта суми судового збору (1 827,00 грн. - 182,70 грн. = 1 644,30 грн.) підлягає стягненню з позивача пропорційно до відхиленої частини вимоги.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Муліно Трейд» до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Запорізькій області та Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, - відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Муліно Трейд» на користь Державного бюджету України 1 644,30 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко