Справа № 806/1901/15
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"16" вересня 2015 р. Справа № 806/1901/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" червня 2015 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Маяк" про стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Маяк" 16621,56 грн. адміністративно-господарських санкцій за недодержання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів. Вимоги мотивує тим, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів середньооблікова чисельність працюючих на Сільськогосподарському виробничому кооперативі "Маяк" у 2014 році складала 37 чоловік. Відповідач мав працевлаштувати 2 інваліда, тоді як фактично працевлаштував лише 1 інваліда, тобто не виконав нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів. Сума заборгованості по сплаті адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу ро16621,56 грн., в т.ч. 562,10 грн. - пеня.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з апеляційною скаргою до Житомирського апеляційного адміністративного суду, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України № 875 від 21.03.1991 року з відповідними змінами, чинними на момент виникнення правовідносин.

Згідно із ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України ( далі - Закон № 875) для підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньо-облікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Відповідно до ст. 20 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньо облікова чисельність працюючих інвалідів менша ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації, громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закону №875, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, працевлаштування інвалідів здійснюється органами виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування та громадськими організаціями інвалідів, а не суб'єктом господарювання.

Згідно ст. 18-1 Закону №875, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань, а відповідно до частини третьої ст.19 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Отже, з аналізу вищевикладених норм Закону №875 випливає, що працевлаштування інвалідів передує їх звернення безпосередньо до підприємств, установ, організації чи до державної служби зайнятості, на яку власне і покладено обов'язок реєстрації бажаючих працювати інвалідів та здійснювати пошук підходящої роботи для них. Разом з тим, обов'язок відповідача створити робочі місця для інвалідів не супроводжується його обов'язком їх працевлаштувати.

Зі звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік форми № 10 - ПІ видно, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у відповідача становила 37 осіб. Відповідно чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях у 2014 році, повинна становити - 2 особи, тоді як відповідачем фактично було працевлаштовано 1 інваліда, тобто встановлений Законом норматив не виконав у кількості 1 особи-інваліда.

Однак, як вбачається з листів Червоноармійського районного центру зайнятості від 26.03.2015 року №235, адресованого позивачу та №482 від 08.06.2015 року, адресованого відповідача видно, що Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Маяк" протягом 2014 року подавалися звіти за формою 3-ПН "Про наявність вакансій", однак упродовж 2014 року інваліди для працевлаштування до відповідача не направлялись.

Встановлюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем не були порушені норми чинного законодавства, оскільки були створені робочі місця, відповідно до встановленого нормативу; був також проінформований центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад).

Статтею 71 КАС визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не надав доказів безпосереднього звернення інвалідів на підприємство, з метою працевлаштування і відмови в такому працевлаштуванні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Є.В.Одемчук

судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10029

3- відповідачу/відповідачам: Сільськогосподарський виробничий кооператив "Маяк" вул.Леніна,6,с.Старий Майдан,Червоноармійський район, Житомирська область,12051

- ,