Справа № 2а-5405/10/2670
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 квітня 2010 року № 2а-5405/10/2670

Суддя окружного адміністративного суду м. Києва Добрянська Я.І., розглянувши позовну заяву
за позовомОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
до відповідачасудді Окружного адміністративного суду м. Києва Келеберди В.І.

провизнання протиправними дій

В СТ А Н О ВИ В:

Позивачами подано позов про визнання протиправними дій судді Окружного адміністративного суду м. Києва Келеберди В.І.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом оскарження позивачів є процесуальні дії судді.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Згідно частини другої статті 126 Конституції України вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що при здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону.

Пунктом 4.2. рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 р. (справа за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п'ятого статті 2483 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_5 і ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 2483 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності статті 2483 ЦПК України) визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Проте, предметом оскарження до адміністративного суду не є дії, рішення та бездіяльність субєктів владних повноважень (в тому числі і суддів), які повязані з управлінськими функціями таких субєктів, а стосуються здійснення правосуддя.

Оскарження дій судді щодо здійснення правосуддя передбачено відповідними процесуальними кодексами України.

Зазначена позиція також базується на висновках Верховного Суду України щодо незалежності судової влади, зокрема у постанові Пленуму ВСУ №8 від 13.06.07р.

Так, згідно п.10 Постанови виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

В адресній частині позовної заяви відповідачем зазначено суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Келеберду В.І., однак в прохальній частині позивачі заявляють вимоги до осіб, які не визначені в адресній частині як відповідачі, а тому суду незрозуміло, до кого саме заявлені позовні вимоги.

Однією з позовних вимог є зобовязання особисто Голови Печерського районного суду м. Києва суддю Орташ І.О., а також Печерського районного суду м. Києва прийняти рішення про порушення кримінальної справи та прийняття рішення про притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до норми ч. 2 ст. 126 Конституції України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що при здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону.

У п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус суддів»від 15.12.1992 року вказано, що незалежність суддів, зокрема, забезпечується забороною під загрозою відповідальності втручання у здійснення правосуддя.

Частина 1 ст. 12 вищезазначеного Закону вказує, що будь-яке не передбачене законом втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.. 2 Кримінального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину та не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; а також вимога зобовязати суддю прийняти рішення про притягнення до кримінальної відповідальності суперечить процитованим вище положенням п. 5 ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус суддів»від 15.12.1992 року.

В прохальній частині позовної заяви позивачі також просять суд постановити рішення про притягнення певних осіб до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Відповідно до ст.. 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення розглядаються: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних або міських рад; виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями); органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Порядок кримінального судочинства врегульовано Кримінально-процесуальним кодексом України.

Статтею 4 зазначеного Кодексу встановлено, що суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобовязані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчинення злочину, і до їх покарання. Статтею 5 Кримінально-процесуального кодексу Українивстановлено, що ніхто не може бути притягнений як обвинувачений інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Підсудність кримінальних справ визначається статтями 33 42 даного Кодексу.

Таким чином, до компетенції адміністративного суду не відносяться спори про притягнення осіб до адміністративної та кримінальної відповідальності. Такі правовідносини регулюються положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України та Кримінально-процесуальним кодексом України.

В п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України зазначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, лише якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачам.

3. Попередити позивачів, що позовні матеріали будуть повернуті їм супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

СуддяОСОБА_7

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження.