Справа № 802/2233/15-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 вересня 2015 р. Справа № 802/2233/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука Віктора Володимировича

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кісь Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.02.2015р. №, яким визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем у розмірі 32309 грн. 63 коп. та штрафними санкціями в розмірі 8077 грн. 40 коп., винесене на підставі акта перевірки №349/1701/НОМЕР_1 від 24.12.2014р. є протиправним, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду та просить скасувати вищевказане рішення суб'єкта владних повноважень.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, що повністю відтворюють зміст позовної заяви та просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених в письмовому запереченні та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників адміністративного процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

На підставі п.п 78.1.1, 78.1.2, п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ, відповідно до наказу від 11.12.2014р. №285, виданого Вінницькою ОДПІ та відповідно до повідомлення від 11.12.2014р. №40/1701 Вінницької ОДПІ, та отриманої службової записки №3680/Д/17-415 від 10.12.2013р., головним державним ревізором -інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області Шоломицьким С.А. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи ОСОБА_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.

В ході проведеної перевірки встановлено, що фізичною особою ОСОБА_3 в порушення п.п 164.2.17 п. 164.2 с. 164 ПК України не було подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012р. згідно отриманого доходу як додаткове благо без сплати податку на доходи фізичних осіб. Сума доходу від АТ "УкрСиббанк" () складає 191319 грн. 00 коп.

За результатами проведеної перевірки Вінницькою ОДПІ складено акт №349/1701/НОМЕР_1 від 24.12.2014р., на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 12.02.2015р. №, яким позивачу за порушення п.п 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 40387 грн. 03 коп., з них 32309 грн. 63 коп. - основного платежу та 8077 грн. 40 коп. - штрафні санкції.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує наступне.

Так, судом встановлено, що 13.06.2008р. між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 48 000 доларів США (233006 грн. 40 коп.), а позивач зобов'язався повернути кошти не пізніше 12.06.2018 року.

Позивачем до жовтня 2010 року частину кредитних коштів в сумі 19685, 13 доларів США сплачено, що підтверджується виписками банку (а.с. 18-36).

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Укрсиббанк» листом №31-3-15-7/5 від 13.01.2012р. повідомило позивача про те, що в разі погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 13.06.2008р. у розмірі 31971, 20 доларів США до 30.01.2012р. (включно) АТ «УкрСиббанк» анулює залишок заборгованості за вищевказаним кредитним договором (а.с. 17). На виконання вищезазначеного позивач сплатила вказану суму.

Рішенням АТ "УкрСиббанк" від 30.01.2012р. кредитну заборгованість позивача у сумі 170293 грн. 50 коп. та штрафні санкції в розмірі 18108 грн. 74 коп., а також заборгованість за відшкодування понесених АТ "УкрСиббанк" витрат на примусове стягнення в розмірі 2917 грн. 10 коп. нараховані банком анульовано, що підтверджується повідомленням банку вих. №31-3-15-7/23 від 30.01.2012р. (а.с. 16).

Згідно довідки № 52-2/444-3-254 від 12.08.2015 р., виданої АТ "УкрСиббанк", ОСОБА_3 по кредитному договору №0 від 13.06.2008 р. всього сплачено 51184,61 дол. США.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - Кодекс, ПК України ).

Згідно п.162.1 ст.162 КАС України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до положень підпункту "в" пункту 176.1 ПК України визначено, що платники податку зобов'язані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно п.163.1 ст.163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Таким чином види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

В силу абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов : а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

У відповідності до п. 3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року N 1020, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 січня 2011 р. за N 46/18784, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Тому суд зазначає, що відповідно до вище зазначених положень та встановлених обставин, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

З урахуванням викладеного, суд вважає помилковим посилання відповідача на положення абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст. 14, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України і не може їм суперечити.

Крім цього, відповідно до пп. 165.1.29 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається йому, а також основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми вбачається, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Одночасно, відповідно до положень абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума боргу платника, анульованого кредитором до закінчення строку позовної давності, перебіг якого розпочинається за правилами цивільного законодавства після спливу строку на виконання зобов'язання.

Разом з тим з матеріалів справи видно, що згідно умов укладеного між позивачем та банком договору граничний термін погашення ОСОБА_3 кредиту встановлено до 12.06.2018р., і фактично між сторонами в межах цивільних правовідносин відбулось дострокове припинення кредитного договору шляхом дострокового часткового погашення позичальником кредитної заборгованості з одночасним анулюванням банком оговореної іншої частини цієї заборгованості.

Отже враховуючи, що на виконання обов'язку, встановленого кредитним договором, ОСОБА_3А фактично повернуто на рахунок банку кошти, які перевищують розмір отриманих коштів в якості кредиту; сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на певних умовах, суд приходить до висновку про те, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст. 14, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164, ст.165 ПК України, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 вересня 2014 року у справі № К/800/40206/14.

При ухваленні рішення в даній справі суд також керувався наступним.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкового повідомлення рішення форми «Р» від 12.02.2015р. № не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

В силу положень ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі зазначеної норми на користь позивача підлягає до стягнення сплачений нею при зверненні до суду з адміністративним позовом судовий збір в сумі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 12.02.2015 року № НОМЕР_2 форми "Р".

Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович