Справа № 819/2994/15
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2994/15

02 жовтня 2015 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

при секретарі судового засідання Лавренюк О.М.

за участю: представників позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Укр" Кіцана А.Л., Щиренкова Ю.В., довіреність від 01.10.2015 року;

представника відповідача - управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі Завацької І.М., довіреність від 05.01.2015 року № 75/10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Укр" до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ватра-Укр" звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання протиправними дії УПФУ в місті Тернополі по оформленню розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з липня 2015 року по серпень 2015 року на суму 306958,46 грн., мотивуючи тим, що УПФУ в місті Тернополі направлено позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з липня 2015 року по серпень 2015 року на суму 306958,46 грн. Дії щодо направлення таких розрахунків на адресу ТзОВ "Ватра-Укр" позивач вважає протиправними, оскільки до таких розрахунків включені суми пенсій по пенсіонерах після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону Україну "Про пенсійне забезпечення", а саме по колишніх працівниках (жінках), які досягли 55 річного віку. На даний час чинним законодавством збільшено пенсійний вік до 60 років і відповідачами пред'являються до відшкодування суми виплачених пільгових пенсій після досягнення особами 55 років, що погіршує становище позивача.

Крім того, на думку позивача, відповідачем при проведенні розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій не взято до уваги те, що пенсіонери працювали й на інших підприємствах, а тому такі витрати мають обчислюватись пропорційно до стажу роботи на кожному з підприємств. В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на положення статей 19, 55, 58 Конституції України та вказує на незадовільний фінансовий стан підприємства і надмірну суму відшкодування пільгових пенсій по 158 пенсіонерах.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в адміністративному позові, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що УПФУ в місті Тернополі направлялись розрахунки фактичних витрат позивачу відповідно до положень частини 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями), який передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів "а", "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до положень якого позивач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення, а об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону).

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску" № 184-VІІ від 04.04.2013 року, який набрав чинності з 28.04.2013 року, в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" слова і цифри "статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" замінено словами і цифрами "статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач повинен відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін по справі, суд встановив такі обставини.

УПФУ в місті Тернополі проведено та направлено позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з липня 2015 року по серпень 2015 року на суму 306958,46 грн. (а.с.6-24).

Дані розрахунки, серед іншого, містять повні відомості про осіб, яким призначена пенсія на пільгових умовах, дату призначення пенсії та дату досягнення пенсійного віку, відповідний стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати, а також частку плати до Пенсійного фонду підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Позивач дії УПФУ в місті Тернополі по оформленню таких розрахунків вважає протиправними.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Згідно із пунктом "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (з наступними змінами та доповненнями) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, при досягненні певного віку та стажу роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, а саме: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Пунктами "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено підстави та категорії працівників, які мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, на пільгових умовах. Зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до частини другої розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів "б" - "з" частини першої статті 13 Закону "Про пенсійне забезпечення", було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР, відповідно до положень якого позивач входив до переліку платників збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення. Так, згідно із пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 цього ж Закону (в редакції, яка діяла до 27.04.2013 року включно), для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років; жінки - після досягнення 55 років.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску" № 184-VІІ від 04.04.2013 року (який набрав чинності з 28.04.2013 року) в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" слова і цифри "статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" замінено словами і цифрами "статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 28.04.2013 року відповідно до абзацу четвертого пункту першого статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

У даному випадку спірним є питання відшкодування підприємством пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "а","б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" колишнім працівникам (жінкам) позивача, які досягли 55 річного віку, тобто досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 року (чинного з 01.10.2011 року) внесено зміни до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та збільшено пенсійний вік до 60 років; до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, серед іншого, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Таким чином, норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є спеціальними для правовідносин, що склались у системі пенсійного забезпечення. Стаття 26 даного Закону визначає умови призначення пенсії за віком. Винятків, які б передбачали зменшення пенсійного віку на підставі інших законодавчих актів, цей закон не містить.

Отже, працівники мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, призначених відповідно до пунктів "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення віку передбаченого законодавством, діючим на час досягнення такого віку, тобто віку, визначеного статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначає порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, об'єктом оподаткування якого є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Враховуючи наведене, Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" є спеціальним законом, який регулює порядок справляння збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи та не заперечується відповідачем по справі, що на даний час колишні працівники (жінки) позивача, які досягли 55 річного віку отримують пенсію на пільгових умовах відповідно до пунктів "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв'язку з чим позивач зобов'язаний відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення зазначеними особами пенсійного віку, що передбачений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Процедура відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій визначена Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у розмірі 100 відсотків і фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Пунктом 6.2 даної Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

У розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з липня 2015 року по серпень 2015 року по пенсіонерах, які перебували у трудових відносинах з позивачем, визначена відповідна частка плати ТзОВ "Ватра-Укр" з урахуванням стажу роботи на даному підприємстві таких осіб.

Згідно з пунктами 6.4, 6.8 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

У спірному випадку пенсія колишнім працівникам ТзОВ "Ватра-Укр" була призначена УПФУ в місті Тернополі, а тому правомірно саме цей орган Пенсійного фонду згідно з вимогами пунктів 6.4, 6.8 Інструкції готував розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та через УПФУ в місті Тернополі (орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням відповідача) надсилав ТзОВ "Ватра-Укр".

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи та наведенні положення чинного законодавства, слід дійти висновку, що відповідачем правомірно та підставно визначались суми для відшкодування ТзОВ "Ватра-Укр" фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з липня 2015 року по серпень 2015 року. Відповідачем доведено обов'язок ТзОВ "Ватра- Укр" проводити відшкодування таких фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зокрема, по громадянах, які на даний час отримують пенсію на пільгових умовах відповідно до пунктів "а", "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення зазначеними особами пенсійного віку, що передбачений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Щодо скрутного фінансового становища ТзОВ "Ватра-Укр", то пенсійним законодавством не встановлено пільг по звільненню від сплати фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій залежно від майнового стану платника, а тому такі обґрунтування позивача судом до уваги не беруться.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач під час формування та направлення вищевказаних розрахунків діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Протиправності в його діях щодо оформлення розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з липня 2015 року по серпень 2015 року судом не встановлено, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст.2,6,7,11,122,160-163,186,254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Укр" до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання протиправними дій відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.