Справа № 1711/1460/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/19949/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Кузнецовської міської ради Рівненської області до міського голови м. Кузнецовська Анощенка Сергія Івановича про визнання дій протиправними, за касаційною скаргою Кузнецовської міської ради Рівненської області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року Кузнецовська міська рада Рівненської області (далі - міська рада) звернулась з позовом до міського голови м. Кузнецовська Анощенка Сергія Івановича (далі - міський голова) в якому просила визнати протиправними дії міського голови, щодо проведення ним засідань виконавчого комітету міської ради 23 березня та 3 травня 2012 року, головування на цих засіданнях і підписання рішень виконавчого комітету міської ради від 23 березня 2012 року № 57 до № 91 та від 3 травня 2012 року № 92 до № 120 (далі - рішення).

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що відповідач не мав права вчиняти спірні дії та підписувати рішення, оскільки засідання виконавчого комітету міської ради були не правомочними, а тому міська рада просила про задоволення позову.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 4 лютого 2013 року позов задоволено в повному обсязі.

Оскаржуваною постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2013 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні прозову апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що засідання виконавчого комітету міської ради були правомочними, а тому відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами встановлено, що 23 березня та 3 травня 2012 року відбулись засідання виконавчого комітету міської ради під головуванням міського голови на яких були присутні 6 з 10 його членів, зокрема і заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - ОСОБА_5.

Розпорядженням міського голови від 2 березня 2012 року № 46-рк ОСОБА_5 звільнений з 5 березня 2012 року з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з досягненням пенсійного віку, а тому його служба в органах місцевого самоврядування припинилась починаючи саме з цієї дати.

Зазначена обставина сторонами у справі не оспорюється, а тому колегія суддів не входить у її обговорення, натомість спірним є питання щодо того, чи продовжував ОСОБА_5 виконувати повноваження члена виконавчого комітету міської ради 23 березня та 3 травня 2012 року після його звільнення з посади в органах місцевого самоврядування.

Так, правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України від 7 червня 2011 року № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493-ІІІ, в редакції періоду спірних правовідносин).

Частиною 3 статті 7 цього Закону встановлено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування визначені статтею 20 Закону № 2493-ІІІ, відповідно до якої крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); неподання відомостей або подання посадовою особою місцевого самоврядування неправдивих відомостей щодо її доходів у встановлений термін (стаття 13 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов'язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону). Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Також, згідно преамбули до Закону України від 25 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР, в редакції спірного періоду) цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 24 цього Закону, правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

За змістом статті 51 Закону № 280/97-ВР виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.

Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради. У виконавчому комітеті сільської ради функції секретаря виконавчого комітету за рішенням ради може здійснювати секретар відповідної ради.

Окрім цього, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

Водночас, до повноважень міського голови належить організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету; підписання рішень ради та її виконавчого комітету; внесення на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради, що передбачено пунктами 2, 3, 5 частини 4 статті 42 Закону № 280/97-ВР.

Отже, процедура утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск чітко регламентована вищезазначеними нормами спеціального закону, згідно приписів яких питання щодо внесення змін до складу виконавчого комітету ради вирішується виключно на її пленарних засіданнях за пропозицією голови.

Як правильно встановив суд апеляційної інстанції, питання щодо внесення змін до персонального складу виконавчого комітету міською радою не вирішувалось, а відповідної пропозиції міського голови до міської ради не надходило.

Більше того, звільнення ОСОБА_5 з посади заступника міського голови не тягне за собою автоматичне виключення його зі складу виконавчого органу ради, а є підставою для припинення служби в органах місцевого самоврядування.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що до складу виконавчого комітету міської ради, згідно частини 3 статті 51 Закону № 280/97-ВР можуть входити й інші особи, які не проходять службу в органах місцевого самоврядування, а тому перебування ОСОБА_5 у складі виконавчого комітету ради після його звільнення з посади міського голови не суперечить вимогам чинного законодавства.

За приписами статті 53 Закону № 280/97-ВР основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць і є правомочними, якщо в них беруть участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що участь у засіданнях виконавчого комітету міської ради 23 березня та 3 травня 2012 року брали шестеро із десяти осіб від загального складу виконавчого комітету, а тому такі засідання є правомочними у розумінні вищевказаної статті Закону № 280/97-ВР.

Таким чином, висновки апеляційного суду про правомірність дій відповідача при проведенні ним засідань виконавчого комітету міської ради ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кузнецовської міської ради Рівненської області відхилити, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало