Справа № 121/453/13-а (2-а/121/75/13)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/35616/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Васильченко Н.В.

Логвиненко А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Федеральної державної бюджетної установи "Національний дослідний центр "Курчатовський інститут" на постанову Ялтинського міського суду АР Крим від 19 лютого 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року у справі за позовом Федеральної державної бюджетної установи "Національний дослідний центр "Курчатовський інститут" до Кореїзської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Кореїзської селищної ради АР Крим № 96 від 02 листопада 2012 року про надання дорозі, що проходить від Алупкінського шосе в сторону моря, розташованій між ЛОЦ «Нижній Місхор», земельною ділянкою ОСОБА_2, ТОВ РК «Юніон», представництвом РНЦ «Курчатовський інститут» статусу «Дорога загального користування», надання їй найменування: «провулок Курчатова» та прийняття її в комунальну власність Кореїзської селищної ради.

Позов мотивовано тим, що зазначена в рішенні ради дорога є бетонним під'їзним шляхом до території та об'єктів нерухомості, належних позивачу. Означений бетонний під'їзний шлях вибудовано за рахунок коштів установи, правонаступником якої є позивач. Таким чином власником бетонного покриття цього шляху є позивач який має розпоряджатись цією власністю.

Постановою Ялтинського міського суду АР Крим від 19 лютого 2013 року залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову. Суди вказали на те, що позовні вимоги є необґрунтовані та не підлягають задоволенню, а вищезазначене рішення прийнято в межах повноважень органу місцевого самоврядування, з дотриманням вимог діючого законодавства України і, відповідно, не може бути визнано протиправним та скасовано.

У касаційній скарзі, Курчатовський інститут, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу на новий розгляд.

Судами встановлено, що рішенням Кореїзської селищної ради № 96 від 02 листопада 2012 року дорозі, що проходить від Алупкінського шосе в сторону моря, розташованій між ЛОЦ «Нижній Місхор», земельною ділянкою ОСОБА_2, ТОВ РК «Юніон», представництвом РНЦ «Курчатовський інститут» надано статус: «Дорога загального користування» і найменування: «провулок Курчатова». Цим же рішенням дорогу «провулок Курчатова» прийнято до комунальної власності Кореїзської селищної ради.

Відповідно до акту на право постійного користування землею 1-КМ №003011 від 15 лютого 1995 року, виданого Кореїзською селищною радою база відпочинку Інституту атомної енергетики (Російський науковий центр «Курчатовський інститут») є користувачем земельної ділянки площею 0,5842 га., в межах згідно з планом землекористування. Курчатовський інститут відповідно до статутних документів є правонаступником прав та обов'язків зазначеної установи.

Водночас судами встановлено, що спірна територія, про яку йде мова в оспорюваному рішенні ради № 96 та в позовній заяві знаходиться за межами території, переданої у користування позивачу відповідно до державного акту.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Отже, як було встановлено судами, зазначена дорога перебуває за межами землекористування позивача та належить до земель комунальної власності. Її використання як дороги загального користування унеможливлює набуття у приватну власність, у зв'язку з чим суди дійшли правомірного висновку про відсутність порушень охоронюваних законом прав позивача та відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Федеральної державної бюджетної установи "Національний дослідний центр "Курчатовський інститут" залишити без задоволення.

Постанову Ялтинського міського суду АР Крим від 19 лютого 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

Н.В. Васильченко

А.О. Логвиненко