Справа № 2-а-1469/10/1070
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-1469/10/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2011 р.

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Твердохліб В.А.

при секретарі судового засідання Шолковій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.02.10р. у справі №2-а-1469/10/1070 за позовом ТОВ «Білоцерківський лікеро горілчаний завод»до Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції в Київській області про визнання нечинним акту про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та відновлення анульованої реєстрації платника ПДВ

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Білоцерківський лікеро горілчаний завод»звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання нечинним та скасування акту від 11.09.09р. №164 про анулювання реєстрації платника ПДВ та зобовязання відновити позивача в реєстрі платників ПДВ з 11.09.09р.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.02.10р. позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом не враховано, що позивачем протягом дванадцяти послідовних місяців подавались до ДПІ податкові декларації з ПДВ з нульовими показниками, що свідчить про відсутність оподатковуваних поставок; подана позивачем податкова декларація за серпень 2009 року, в якій останнім було відображено коригування податкових зобовязань за липень 2009 року, не була визнана податковим органом як податкова звітність, оскільки була подана вже після анулювання позивача як платника ПДВ.

Враховуючи викладене, відповідач вважає оспорюваний акт є правомірним та та таким, що відповідає вимогам законодавства.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та подав суду додаткові докази, які не досліджувались в суді першої інстанції.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи (ч.4 ст. 196 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, 11.09.09р. Білоцерківською ОДПІ складено акт про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Білоцерківський лікеро-горілчаний завод», з якого вбачається, що протягом послідовних податкових періодів останній подає податкові декларації з ПДВ з загальним обсягом оподатковуваних поставок «0», що відповідно до п.п. «ґ»п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»є підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було задекларовано податковий кредит в податковій декларації за серпень 2008 року, що на думку суду, свідчить про наявність оподатковуваних поставок.

Крім того, 15.09.09р. позивачем було подано податкову декларацію за серпень 2009 року, в якій відображено коригування податкових зобовязань за липень 2009 року; вказана податкова декларація не була визнана податковим органом як податкова звітність, в звязку з тим, що 11.09.09р. реєстрацію позивача як платника ПДВ анульовано. Також позиція суду першої інстанції про неправомірність оспорюваного акту ґрунтується на тому, що відповідачем не було надано суду відповідних підтвердних документів про подання ТОВ «Білоцерківський лікеро-горілчаний завод» податкових декларацій з обсягами оподатковуваних поставок «0».

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Реєстрація осіб як платників податку на додану вартість врегульована ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року N 168/97-ВР (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до пункту 9.8. зазначеної норми Закону, реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо, зокрема: пп. «ґ»особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», під оподатковуваними операціями для цілей цього Закону маються на увазі будь-які операції платників податку, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.

Перелік оподатковуваних операцій визначений пунктом 3.1 статті 3 зазначеного Закону. До цього переліку, зокрема, належать поставки товарів або поставки послуг.

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», поставка товарів це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Поставка послуг будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, обєктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в тому числі промислової, власності.

Відповідно до наведеного, оподатковувана поставка є різновидом оподатковуваної операції. При цьому ознакою оподатковуваної операції, а отже, і оподатковуваної поставки, є виникнення в результаті її здійснення обєкта оподаткування податком на додану вартість.

Таким чином, з аналізу наведених законодавчих норм випливає, що під оподатковуваними поставками слід мати на увазі поставку товарів (послуг), у результаті яких у платника податку-постачальника виникає обєкт оподаткування податком на додану вартість та, відповідно, нараховуються податкові зобовязання з цього податку, а не саме по собі право на формування податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.08.10р. №1172/11/13-10.

Відповідно до п.9.8. ст.9 Закону N 168/97-ВР (в редакції, станом на час прийняття оспорюваного Акту), анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "б" - "ґ" цього пункту, здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу або такої особи.

Відповідно до пп.25.2.2 п.25 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01.03.2000 р. N 79 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.04.2000 р. за N 208/4429, в редакції чинній на день прийняття оспорюваного акта /надалі Положення/, рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за ініціативою податкового органу оформляється актом про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою N 6-ПДВ (додаток 5). Такий акт складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження керівника податкового органу, та затверджується керівником податкового органу. В акті про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість обов'язково вказується підстава для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Закону. Дата затвердження акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість вважається днем прийняття такого рішення.

Рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за ініціативою податкового органу може бути оскаржене особою, реєстрацію якої анульовано, відповідно до законодавства.

Підпунктом 25.2.1. п.25.2. п.25 Положення передбачено, що органи державної податкової служби здійснюють постійний моніторинг платників податку на додану вартість, які включені до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації відповідних платників податку на додану вартість у разі існування підстав, визначених у підпунктах "б" - "ґ" пункту 25 цього Положення. Такі рішення можуть бути прийняті за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей), зокрема, реєстру (переліку) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за дванадцять послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність у таких деклараціях (податкових розрахунках) оподатковуваних поставок протягом дванадцяти послідовних податкових місяців (підстава - підпункт "ґ" пункту 9.8 статті 9 Закону). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником податку на додану вартість та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до органу державної податкової служби, загальні обсяги оподатковуваних поставок звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

Відповідно до ч. 2 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції.

На вимогу суду відповідачем надано суду апеляційної інстанції «Реєстр податкових накладних за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність у таких деклараціях оподатковуваних поставок станом на 11.09.09р.», з якого вбачається, що в період з серпня 2008 року по липень 2009 року включно ТОВ «Білоцерківський лікеро-горілчаний завод»подавало податкові декларації, в яких сума загальних обсягів оподатковуваних поставок - «0».

Факт декларування оподатковуваних поставок з нульовими показниками протягом вказаного періоду не заперечувався позивачем в суді першої інстанції.

Як свідчать обставини справи, оригінали декларацій з ПДВ за вказаний період, а також оригінал оспорюваного акту вилучені старшим слідчим податкової міліції Бердичівської ОДПІ відповідно до протоколу виїмки від 25.12.09р.

Та обставина, що у оспорюваному акті допущено описку в даті періоду, з якого платником подаються декларації з нульовими показниками (замість 2008 р. помилково зазначено 2009р.) сама по собі не може слугувати правовою підставою для визнання такого акту протиправним, з огляду на те, що не спростовує наявності правових підстав для анулювання реєстрації платника ПДВ, що відображені як у реєстрі та і у оспорюваному акті.

Відповідно до п. 25.3 Порядку, при анулюванні реєстрації останнім податковим періодом уважається період, який розпочинається від дня, наступного за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем такого анулювання. У разі анулювання реєстрації платник податку позбавляється права на нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, але у строки, визначені законом, є зобов'язаним погасити суму податкових зобов'язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату сплати такої суми податку, чи ні. У разі, якщо за наслідками останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених Законом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні. Це правило не поширюється на осіб, зазначених у підпункті "в" цього пункту.

Подана позивачем до суду першої інстанції податкова декларація з ПДВ за серпень 2009 року з уточнюючими показниками за липень 2009 року також не може бути правовою підставою для скасування оспорюваного акту, оскільки подана платником після прийняття податковим органом рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану та виключення позивача з реєстру платників ПДВ, про що позивач був інформований належним чином.

Відповідно до ст. п.3, 4 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За наведених обставин та правових норм, колегія суду дійшла висновку про скасування постанови Київського окружного адміністративного суду від 11.02.10р. та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.02.10р. у справі №2-а-1469/10/1070 задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.02.10р. у справі №2-а-1469/10/1070 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ТОВ «Білоцерківський лікеро горілчаний завод» до Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції в Київській області - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Пилипенко О.Є.

ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі:22.02.11р.