Справа № 826/14011/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2015 року № 826/14011/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Управління державної охорони України
про зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління державної охорони України (далі по тексту - відповідач), в якому просить: змінити дату звільнення позивача з 16 лютого 2015 року на 29 квітня 2015 року; стягнути з Управління державної охорони України на користь позивача середній заробіток за період з 16 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/14011/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 29 липня 2015 року, яке відклалось на 13 серпня 2015 року.

У судовому засіданні 13 серпня 2015 року позивач підтримав адміністративний позов у повному обсязі, представник відповідача заперечив проти позову.

Так, судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, з огляду на розгляд адміністративної справи № 826/4516/15.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що згідно наказу Управління державної охорони України «По особовому складу» від 16 лютого 2015 року № 19-ос полковника ОСОБА_1 звільнено у запас Служби безпеки України згідно з пунктом «б» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я).

За посиланням позивача, в день звільнення останнього, трудову книжку ним отримано не було, у зв'язку з чим, 02 квітня 2015 року позивач звернувся до начальника Управління державної охорони України з відповідним рапортом.

Так, 29 квітня 2015 року позивача було запрошено до Управління державної охорони України та видано трудову книжку під підпис.

У свою чергу, з підстав незгоди із правомірністю наказу про звільнення від 16 лютого 2015 року № 19-ос позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року у справі № 826/4516/15 ухвалено змінити підстави звільнення полковника ОСОБА_1 у наказі Управління державної охорони України №19-ос від 16.02.2015р. з пункту «б» частини 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» на пункт «г» частини 6 статті 26 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Визнано неправомірним не нарахування і невиплату полковнику ОСОБА_1 основних і додаткових видів грошового забезпечення з 22.09.2014р. по 11.11.2014 р. і зобов'язано Управління державної охорони України здійснити нарахування і виплату грошового забезпечення за цей період.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі зазначеної постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року № 826/4516/15, відповідачем внесено зміни до пункту 6 наказу Управління державної охорони України від 16 лютого 2015 року № 19-ос про звільнення з військової служби полковника ОСОБА_1, згідно наказу «По особовому складу» від 07 червня 2015 року № 75-ос, а саме: другий абзац викладено в такій редакції: «згідно із пунктом «г» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів)».

Відтак, у зв'язку із затримкою у видачі трудової книжки ОСОБА_1 з вини відповідача, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача, останній звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу Управління державної охорони України та особливості проходження ними військової служби у воєнний час визначений у Положенні про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України, затвердженого Указом Президента України від 19.10.2007 № 987/2007 (далі по тексту - Положення).

Однак, слід зазначити, що Положенням про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України не регулюються питання щодо ведення трудової книжки, видачі трудової книжки при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Враховуючи те, що Положенням про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України не регулюються питання ведення трудової книжки, а також наслідки затримки видачі трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, суд зазначає, що такі правовідносини підлягають вирішенню у відповідності до норм Кодексу Законів про працю України.

У відповідності до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Отже, вказана вище стаття, покладає на власника прямий обов'язок в останній день роботи (цей же день є днем звільнення, він же зазначається в заяві про звільнення і в трудовій книжці як день звільнення) видати працівникові належне оформлену трудову книжку.

Згідно з вимогами статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2-4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що при влаштуванні на роботу працівники зобов'язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, положеннями частини 1 статті 47 і частини 1 статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудова книжка видається та оформляється відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, і є основним документом, що підтверджує трудову діяльність громадян та служить для встановлення загального, безпосереднього та спеціального стажу. Тобто, це документ, що підтверджує трудовий стаж, від якого, в свою чергу, залежить розмір пенсії за віком. Саме для цього протягом усього трудового шляху працівника до трудової книжки вносять відомості про те, де, коли і скільки він працював. Туди ж потрапляє інформація про нагородження, заохочення, навчання у професійних навчально-виховних та вищих учбових закладах, службу у збройних силах, про одержання допомоги по безробіттю тощо.

Відповідно до частини 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

При цьому для осіб працездатного віку необхідно вказати час, тривалість та місце проходження підвищення кваліфікації, яке пройшов працівник за останні два роки перед звільненням.

У разі звільнення осіб, які працювали в селянському (фермерському) господарстві за трудовим договором, або припинення членства в селянському (фермерському) господарстві після відповідних записів в трудових книжках, зроблених головою селянського (фермерського) господарства, трудовий стаж у цьому господарстві підтверджується підписом керівника, заступника, іншої уповноваженої на це особи та завіряється печаткою місцевого органу державної виконавчої влади.

Трудова книжка заповнюється одночасно українською та російською мовами і засвідчуються окремо обидва тексти.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що 16 лютого 2015 року, згідно наказу Управління державної охорони України «По особовому складу» від № 19-ос полковника ОСОБА_1 звільнено у запас Служби безпеки України згідно із пунктом «г» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Однак, в порушення вимог норм чинного законодавства, відповідачем не було видано трудову книжку позивачу у день звільнення.

Відповідачем, у свою чергу, не надано жодних доказів, що б підтверджували факти вчинення останнім дій, спрямованих на отримання позивачем трудової книжки.

Так, зокрема відповідачем не надано доказів у вигляду телефонограм, що б підтверджували здійснення відповідачем телефонних дзвінків ОСОБА_1 та або поштових направлень із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки або направлення про отримання згоди на пересилання трудової книжки поштою з доставкою на адресу ОСОБА_1

Враховуючи затримку у видачі ОСОБА_1 трудової книжки відповідачем, з вини останнього, суд приходить до висновку, що днем звільнення полковника ОСОБА_1 у запас Служби безпеки України згідно наказу від 16 лютого 2015 року № 19-ос відповідно до пункту «г» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) слід вважати день видачі трудової книжки, а саме - 29 квітня 2015 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Управління державної охорони України на користь позивача середнього заробітку за період з 16 лютого 2015 року на 29 квітня 2015 року, суд зазначає наступне.

Як уже зазначалося вище, зокрема підпунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Частиною 4 статті 235 Кодексу законів про працю України регламентовано, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, для застосування цієї норми права необхідна наявність обов'язкових двох умов - факту затримки у видачі трудової книжки і вини власника або уповноваженого ним органу у видачі такої книжки.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено затримку у видачі ОСОБА_1 трудової книжки відповідачем, з вини останнього, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з Управління державної охорони України на користь позивача середнього заробітку за період з 16 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку за період з 16 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року, що підлягає стягненню, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки відповідача від 23 липня 2015 року № 317, заробітна плата позивача за два останні місяці роботи складала: грудень 2014 року - 16974,31 грн., січень 2015 року - 11139,53 грн.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 9 вересня 2014 року № 10196/0/14_14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» кількість робочих днів у січні 2015 року складає 20 днів; згідно листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів у грудні 2014 року складає 23 дні. Відтак, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає - 653,81 грн. (28113,84 грн./43 дні = 653,81 грн.).

Кількість робочих днів у період з 16 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року складає 52 дні (лютий - 10 днів, березень - 21 день, квітень - 21 день).

Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 16 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року, що підлягає стягненню складає 33998,12 грн.(52 дні (кількість робочих днів вимушеного прогулу) * 653 грн. (середньоденна заробітна плата).

У свою чергу, щодо посилань відповідача на ті обставини, що відносини про проходження служби в органах Управління державної охорони України не є трудовими, а питання щодо звільнення/поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу регулюються Положенням про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України, затвердженого Указом Президента України від 19.10.2007 № 987/2007, Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу», Законом України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» суд зазначає наступне.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, установах, організаціях. Суд зазначає, що законодавство України не ставить за виключення працівників Управління державної охорони України, оскільки таким також видається трудова книжка, яка підтверджує стаж роботи працівника. Порядок ведення трудових книжок в Україні, визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників», порядок ведення трудових книжок визначається Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників.

Отже, відповідач не визнає позовні вимоги позивача, оскільки такі не регулюються спеціальними Положеннями. Разом з тим, така обставина порушує законні права та інтереси колишнього працівника Управління державної охорони України.

У Аналітичній довідці від 01 лютого 2009 року про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, Вищий адміністративний суд України зазначив, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

За таких обставин, доводи відповідача з приводу відсутності механізму регулювання правовідносин, які виникають між власником та працівником з приводу затримки видачі трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час такої затримки нормами спеціального законодавства, не є аргументовані та не є підставами для невиконання покладених на відповідача зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням трудової книжки, не може бути поставлена у залежність від відсутності норм у спеціальному законодавстві.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 16 лютого 2015 року на 29 квітня 2015 року.

3. Стягнути з Управління державної охорони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 16 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року у розмірі 33998,12 грн. (тридцять три тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім грн. 12 коп.).

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник