Справа № 336/4880/15-а
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/336/109/2015
№ 336/4880/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Комунальна установа «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної державної адміністрації, про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про закриття виконавчого провадження неправомірними, скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, зобов'язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист та вчинити законні дії щодо виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4, вказавши, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2012 року був частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до КУ «обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР, зобовязано здійснити переогляд на МСЕК на предмет встановлення стійкої втрати працездатності та можливого призначення групи інвалідності внаслідок виробничої травми. 04.02.2015 року позивачем було подано заяву про примусове виконання постанови суду, а постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ від 24.02.2015 року виконавче провадження було завершено у звязку з повним фактичним виконанням постанови суду в добровільному порядку. Не погоджуючись з наявністю підстав для закриття провадження та посилаючись, що державним виконавцем фактично не вчинялись дії з примусового виконання постанови суду, позивач просив визнати дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 щодо винесення постанови про закінчення провадження неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 від 24.02.2015 року про закінченя виконавчого провадження та зобовязати державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 прийняти до виконання виконавчий лист, виданий судом 10.12.2014 року, та вчинити законні дії щодо виконання рішення суду.

В судовому засідання позивач та його представник на позові наполягали, вказуючи, що у 1999 році позивач ОСОБА_1 отримав травму, яка призвела до погіршення його слуху та в подальшому рішенням суду була визнана такою, що повязана з виробництвом, але позивач визнаний інвалідом за загальним захворюванням. Постановою суду зобовязано здійснити переогляд ОСОБА_1 з метою визначення відсотку втрати працездатності та встановлення того, що причиною погіршення стану здоровя позивача є саме виробнича травма, однак, фактично відповідачем знову не знайдено звязку між захворюванням позивача, яке є причиною встановлення групи інвалідності, та травмою, отриманою у 1999 році. Посилаючись на незгоду з такими діями та рішеннями позивача та вважаючи постанову суду фактично не виконаною, позивач та його представник наполягали на задоволенні заявлених вимог.

Державний виконавець Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, причини неявки суду не повідомив.

Стаття 181 ч. 3 КАС України вказує, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

В.о. начальника Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ подано клопотання про розгляд справи за відсутності органу державної виконавчої служби (а.с. 26), а також надані письмові заперечення (а.с. 57-60), відповідно до яких постанова суду була виконана в установленому порядку до відкриття виконавчого провадження, тож рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є законним.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради в судовому засіданні проти позову заперечував, вказавши, що 31.12.1999 року ОСОБА_1 отримав виробничу травму, а через 10 років звернувся до підприємства, де працював, для складення актів про отримання виробничої травми. У 2005 році позивач був визнаний інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, а у 2007 році інвалідом 2 групи за загальним захворюванням. Після ухвалення судом постанови від 09.08.2012 році позивачеві ОСОБА_1 як відповідачем, так і Харківською МСЕК здійснювались переогляди, в результаті яких не встановлено звязку між отриманою у 1999 році травмою та наявністю захворювань, які є підставою для встановлення інвалідності. Посилаючись, що фактично постанова суду КУ «Обласний центр МСЕК» виконана, але позивач не згоден з висновками МСЕК, які він в установленому порядку не оскаржував, представник третьої особи просив у позові відмовити.

Підстав для розгляду питання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом судом не вбачається, оскільки, виходячи з наявних у матеріалах справи документів немає підстав вважати, що позивачем такий строк пропущений.

При вивченні наданих учасниками провадження письмових доказів судом встановлено наступне.

Як вбачається з актів форми Н-1 та Н-5 (а.с. 52-53, 54-56) 31.12.1999 року працівник ПАО «Дніпроспецсталь» ОСОБА_1 при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт отримав удар в передню частину голови одним з крюків стропи вантажозахватного приладдя, в результаті якого йому були спричинені певні тілесні ушкодження.

Відповідно до виписки з акту огляд МСЕК від 04.10.2007 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 13).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2012 року був частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до КУ «обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР, зобовязано КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР Управління охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації здійснити в рамках висновків комісії судово-медичної експертизи переогляд на МСЕК ОСОБА_1 на предмет встановлення йому стійкої втрати працездатності та можливого призначення групи інвалідності внаслідок виробничої травми, яка мала місце 31.12.1999 року.

Як вбачається з пояснень учасників провадження, які загалом відповідають вивченим судом письмовим доказам, а саме: листам КЗОЗ «Обласний центр МСЕК» № 1207 від 04.12.2012 року, № 310 від 17.04.2014 року, № 316 від 18.04.2014 року (а.с. 30-34), листу ДЗ «Центральна МСЕК» МОЗ України № 8/01 від 16.01.2014 року (а.с. 35), актам огляду МСЕК № 34 від 11.09.2012 року (а.с. 36-40), № 17 від 28.11.2012 року (а.с. 41-45), № 1 від 20.11.2013 року (а.с. 46-50) після ухвалення судом постанови від 09.08.2012 року позивач був оглянутий Запорізькою обласною МСЕК, Харківською обласною МСЕК та Центральною МСЕК МОЗ України, які дійшли одностайного висновку про відсутність можливості встановлення причинно-наслідкового звязку розвитку двобічної сенсоневральної приглухуватості ОСОБА_1 з виробничою травмою, яка сталась 31.12.1999 року, та, відповідно, відсутності підстав для зміни причини інвалідності та встановлення відсотків втрати працездатності за наслідками виробничої травми.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. (ч. 4 ст. 70 КАС України).

Відповідно до вимог статті 3 Закону України № 875 від 21.03.1991 року «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 (далі по тексту Положення про МСЕК), саме медико-соціальні експертні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків.

У складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій, проводять обласні, центральні міські комісії (п. 12 Положення про МСЕК).

Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми (п. 13 Положення про МСЕК).

Таким чином, для визначення ступеню втрати працездатності, групи інвалідності, причини і часу її настання, професії, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, суд, враховуючи положення ст. 70 ч. 4 ЦПК України, може прийняти висновок МСЕК, оскільки вищевказані обставини можуть підтверджуватись таким висновком відповідно до вимог закону.

Отримавши відповідні висновки обласних МСЕК та Центральної МСЕК МОЗ України щодо причин інвалідності, ОСОБА_1 не скористався визначеним п. 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, правом оскаржити їх до суду.

Стаття 11 КАС України в якості одного з принципів адміністративного судочинства вказує диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Стаття 71 КАС України обовязок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладає на сторону, яка на такі обставини посилається.

З тексту постанови суду від 09.08.2012 року вбачається, що у звязку з наданням певних медичних висновків та документів, а також висновку експерта від 15.12.2011 року щодо наявності між подіями 31.12.1999 року і встановленого у ОСОБА_1 порушення слуху причино-наслідкового звязку, існують підстави для захисту прав позивача шляхом зобовязання КУ «Обласний центр МСЕК» провести переогляд ОСОБА_1 на предмет встановлення йому стійкої втрати працездатності та можливого призначення групи інвалідності внаслідок виробничої травми.

Аналізуючи текст постанови, його мотивувальну та резолютивну частини в їх логічному та послідовному звязку, суд не може погодитись з тлумаченням позивача сутності цього рішення, яке полягає у тому, що відповідача зобовязано здійснити переогляд та визначити йому групу інвалідності, процент втрати працездатності та визначенні, що причиною його інвалідності є саме виробнича травма, а не загальне захворювання.

Натомість судом зобовязано здійснити переогляд ОСОБА_1 у звязку з наявністю певних сумнівів щодо причин інвалідності, які ґрунтувались на наданих позивачем медичних документах, та ще раз перевірити наявність причинно-наслідкового звязку між травмою 31.12.1999 року та інвалідізацією позивача. Суд при цьому не встановив, а позивачем і не заявлялося вимоги про зміну причини інвалідності з загального захворювання на виробничу травму, що відноситься до виключної компетенції МСЕК.

04.02.2015 року представником стягувача ОСОБА_1 було подано заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови суду від 09.08.2012 року та виконавчого листа, а постановлю державного виконавця від 10.02.2015 року було відкрите виконавче провадження з виконання постанови суду (а.с. 62, 64).

18.02.2015 року боржником КУ «Обласний центр МСЕК» ЗОР подано заяву про закінчення виконавчого провадження (а.с. 66-67).

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 від 24.02.2015 року виконавче провадження з примусового виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за позовом ОСОБА_1 закінчено у звязку з виконанням рішення суду боржником в повному обсягу (а.с. 6).

Стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року передбачає в якості підстави для закінчення виконавчого провадження фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що КУ «Обласний центр МСЕК» ЗОР повністю виконана постанова суду та здійснено переогляд ОСОБА_1, в ході якого підстав для зміни причин інвалідності та встановлення проценту втрати працездатності в результаті виробничої травми знайдено не було. Інших обовязків судом на відповідача не покладалось, а до компетенції суду не входить встановлення суто медичних причин інвалідності фізичних осіб.

Зважаючи на викладене, судом не встановлено наявності законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160-163, 181, 185, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Комунальна установа «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної державної адміністрації, про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про закриття виконавчого провадження неправомірними, скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, зобов'язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист та вчинити законні дії щодо виконання рішення суду відмовити у повному обсягу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Постанова складена у повному обсязі 05.10.2015 року Суддя _____________ О.І. Дацюк