Справа № 2а-2771/10/0370
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2010-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 рокуСправа № 2а-2771/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказу про звільнення, поновлення на службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі відповідач, Луцький прикордонний загін), у якому просить скасувати наказ відповідача від 18 вересня 2010 року №337-ос про звільнення його з військової служби, зобовязати останнього поновити його на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Висоцьк» 3 категорії (тип В) та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до наказу №55-ос від 21 березня 2007 року був прийнятий на військову службу за контрактом на посаду молодшого інспектора прикордонного контролю 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення прикордонного контролю «Ягодин-залізнична станція». За час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, виконував службові обовязки добросовісно та суворо дотримувався умов контракту, дисциплінарні стягнення у нього відсутні.

На підставі наказу відповідача від 18 вересня 2010 року його було звільнено з військової служби за контрактом в запас Збройних сил України з 18 вересня 2010 року, а саме з посади інспектора прикордонної служби 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Висоцьк» 3 категорії (тип В) за п. «е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» через службову невідповідність. Позивач вважає своє звільнення безпідставним, оскільки у відповідача були відсутні підстави для дострокового розірвання контракту.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що з 25 травня по 25 червня 2010 року перебував у черговій відпустці та відповідно до поданого рапорту мав право на виїзд за кордон. 03.06.2010 року він разом зі своїм швагром ОСОБА_3 поїхав в ОСОБА_4, однак підїжджаючи до пункту пропуску «Ягодин-авто» швагро виявив відсутність посвідчення водія та повернувся додому, однак в подальшому передзвонив та повідомив, що не може знайти свої посвідчення і за бажанням ОСОБА_1 він може їхати за кордон самостійно. Маючи право керування автомобілем, він вирішив їхати сам, поскільки необхідно було придбати ліки для бабусь. Проходячи митний контроль на польській стороні, його автомобіль був виведений в сторону для поглибленого огляду, під час якого у колесах були виявлені пачки з цигарками, про які йому не було відомо. Він відразу зателефонував своєму швагру, який сказав, що це він сховав цигарки. В подальшому він сплатив штраф за рахунок коштів, які передав йому швагро, оскільки в разі несплати штрафу конфіскували б автомобіль. Після даного випадку він повернувся додому, однак своє керівництво про те, що сталось, не повідомляв, так як не придав цьому значення. Вважає, що у його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за службовою невідповідністю.

Відповідач в поданих суду запереченнях адміністративний позов не визнав, зазначивши, що 19.08.2010 року начальником Луцького прикордонного загону було призначено службове розслідування за фактом зясування обставин причетності інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби «Висоцьк» сержанта ОСОБА_1 до незаконного переміщення на територію ОСОБА_4 тютюнових виробів, що мало місце 04.06.2010 року. В ході розслідування встановлено факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, а саме те, що його було визнано винним у скоєнні правопорушення щодо незаконного переміщення цигарок через державний кордон України в ОСОБА_4. Крім того, сплативши штраф за порушення митних правил, ОСОБА_1 тим самим визнав свою вину в незаконному переміщенні на територію ОСОБА_4 тютюнових виробів. За наслідками службового розслідування було прийнято рішення про звільнення позивача зі служби за службовою невідповідністю. Таке звільнення вважає правомірним та просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подані суду заперечення та додатково пояснив, що сержант ОСОБА_1, перебуваючи в черговій відпустці за 2010 рік, виїжджав декілька разів в приватних цілях до ОСОБА_4. Під час однієї з таких поїздок позивача було притягнуто до відповідальності шляхом накладення штрафу співробітниками польської митної служби за митну контрабанду, а саме в пункті пропуску «Дорохуськ-авто» при поглибленому огляді автомобіля, яким керував позивач, в автомобільних шинах даного авто було виявлено 1143 пачок сигарет. В своїх поясненнях ОСОБА_1 заперечував факт причетності до незаконного переміщення на територію ОСОБА_4 тютюнових виробів, однак штраф він сплатив у добровільному порядку. Вказані обставини були зясовані в ході проведення службового розслідування за фактом зясування обставин причетності інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби «Висоцьк» сержанта ОСОБА_1 до незаконного переміщення на територію ОСОБА_4 тютюнових виробів, що мало місце 04.06.2010 року. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Висоцьк» 3 категорії (тип В) Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України за контрактом, укладеним 21.03.2007 року.

Відповідно до наказу відповідача від 16 вересня 2010 року №1010 «Про результати службового розслідування» ОСОБА_1 був звільнений з лав Державної прикордонної служби України за службовою невідповідністю за порушення вимог ст.ст.11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Згідно наказу Луцького прикордонного загону від 18 вересня 2010 року №337-ОС «По особовому складу» позивача було звільнено з військової служби за контрактом в запас Збройних Сил України 18 вересня 2010 року, виключено зі списків частини та усіх видів забезпечення на підставі п. «е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (через службову невідповідність).

Правовий статус позивача, в тому числі підстави припинення служби, врегульовано Законами України «Про військовий обовязок та військову службу», «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Так, згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Частиною 4 ст.2 цього Закону визначено, що одним з видів військової служби є, зокрема, військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України за контрактом, укладеним з начальником Луцького прикордонного загону строком на 3 (три) роки з 21 березня 2010 року по 20 березня 2013 року, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами особової справи позивача №58.

Як вбачається з котракту, на підставі якого позивач проходив військову службу, останній добровільно взяв на себе зобовязання, зокрема, проходити військову службу на умовах і в порядку, встановлених Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикорндонній службі України, іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження військової служби, та цим контрактом; додержуватись Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України, Кодексу професійної етики військовослужбовця Державної прикордонної служби та інших нормативно-правовоих актів з питань, що регламентують проходження військової служби, а також виконувати накази старших начальників; дотримуватись вимог військової дисципліни, визначеного в органі Державної прикордонної служби України розпорядку дня; не допускати вчинення злочинів та адміністративних правопорушень, у тому числі корупційних правопорушень тощо.

Відповідно до ст.4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 11 цього Статуту визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов'язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов'язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок.

Статтею 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов'язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов'язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

У відповідності до ст.ст.1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов'язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Як вбачається з матеріали справи, згідно наказу начальника Луцького прикордонного загону від 19.08.2010 року було призначено службове розслідування за фактом зясування обставин причетності інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби «Висоцьк» сержанта ОСОБА_1 до незаконного переміщення на територію ОСОБА_4 тютюнових виробів, що мало місце 04.06.2010 року. У висновку службового розслідування та наказі начальника Луцького прикордонного загону від 16.09.2010 року №1010 «Про результати службового розслідування» зазначено, що перебуваючи в черговій відпустці за 2010 рік, з 20 травня 2010 року, інспектор прикордонної служби 3-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Висоцьк» сержант ОСОБА_1, відповідно до рапорту, який він подавав перед відпусткою, декілька разів їздив за кордон, а саме в ОСОБА_4. Метою його поїздок була закупівля ліків для своїх хворих бабусь. 03.06.2010 року позивач поїхав, як і в попередні поїздки, в якості пасажира з швагром ОСОБА_3 на автомобілі НОМЕР_1. Підїжджаючи до пункту пропуску «Ягодин-авто», ОСОБА_3 виявив відсутність свого посвідчення водія, в звязку з цим він був змушений повернутися додому, щоб взяти посвідчення, а ОСОБА_1 залишився його чекати в черзі перед пунктом пропуску на виїзд з України. Після телефонного дзвінка ОСОБА_3, в якому він повідомив ОСОБА_1, що не може знайти своє водійське посвідчення і ОСОБА_1 при бажанні може сам поїхати у ОСОБА_4, останній вирішив самотійно їхати за кордон, оскільки мав право керування даним транспортним засобом, про що зазначено в техпаспорті. При перетині польського пункту пропуску «Дорохуськ» польським митником при поглибленому огляді автомобіля, яким керував позивач, в автомобільних шинах даного авто було виявлено 1143 пачок сигарет. В телефонній розмові ОСОБА_3 не заперечив належність йому цигарок, однак попросив ОСОБА_1 ствердити, що виявлені цигарки належать позивачу та добровільно сплатити штраф. ОСОБА_1 сплатив штраф в добровільному порядку грошима, які передав йому ОСОБА_3 через свого знайомого. В своїх поясненнях ОСОБА_3 не заперечив факт належності йому схованих в автомобілі цигарок. Крім того, він пояснив, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність в автомобілі цигарок.

20.08.2010 року на адресу компетентних органів ОСОБА_4 були направлені листи з проханням підтвердити чи спростувати факт затримання 04.06.2010 року польськими митниками громадянина України ОСОБА_1 за переміщення через державний кордон тютюнових виробів, з приховуванням від митного контролю, з наданням копій документів.

06.09.2010 року на адресу Луцького прикордонного закону надійшла відповідь з ОСОБА_5 в Бяло Підлясці (ОСОБА_4) про те, що дійсно 04.06.2010 року близько 00.30 в автомобільному пункті пропуску «Дорохуськ» в автомобілі НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 було виявлено 1143 пачок цигарок. ОСОБА_1 на території ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні правопорушення щодо незаконного переміщення цигарок через державний кордон України в ОСОБА_4 поза митним контролем. Про дане правопорушення ОСОБА_1 керівництву відділу прикордонної служби «Висоцьк» не доповів.

В ході проведення службового розслідування було підтверджено факт причетності інспектора прикордонної служби 3-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби впс «Висоцьк» сержанта ОСОБА_1 до незаконного переміщення на територію РП тютюнових виробів, що мало місце 04.06.2010 року, та, як наслідок, прийнято рішення про звільнення позивача з військової служби за службовою невідповідністю.

Згідно із пунктом «е» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Відповідно до статей 83, 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішенню командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Судом встановлено, що позивач фактично був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у звязку з порушенням вимог ст.ст.11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

На думку суду, висновком службового розслідування доведено порушення ОСОБА_1 вимог Статутів та умов Контракту в частині дотримання вимог військової дисципліни, недопущення вчинення адміністративних правопорушень, оскільки він був визнаний винним у скоєнні правопорушення щодо незаконного переміщення цигарок через державний кордон України в ОСОБА_4, добровільно сплатив штраф, що фактично не заперечується і самим позивачем. Дана обставина підтверджується також тим, що позивач не доповів безпосередньому начальнику про те, що сталось з ним, що в свою чергу свідчить про намагання військовослужбовця приховати від керівництва факт притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_3 про те, що це він сховав тютюнові вироби в шини автомобіля та не повідомив про дану обставину ОСОБА_1, оскільки вважає, що такі показання дані свідком з метою уникнення позивачем відповідальності за допущене порушення та містять суперечності щодо особи, яка від його імені передавала гроші ОСОБА_1 для сплати штрафу. При цьому суд також враховує ту обставину, що свідок фактично перебуває в родинних стосунках із позивачем, оскільки є його швагром.

Крім того, судом не встановлено будь-яких процедурних порушень з боку відповідача при звільненні ОСОБА_1 з військової служби.

За таких обставин суд приходить до висновку, що звільнення позивача за службовою невідповідністю є обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1, з огляду на що у задоволенні позову про скасування наказу про звільнення, поновлення на службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про військовий обовязок та військову службу», Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України», Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказу про звільнення, поновлення на службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 23 листопада 2010 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_6Плахтій