Справа № 809/650/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ К/800/26258/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Васильченко Н. В., Калашнікової О. В. , Леонтович К. Г.,
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Косівської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року у справі № 809/650/14 за позовом Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області до Косівської міської ради про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року Державна фінансова інспекція в Івано-Франківській області звернулася до адміністративного суду з позовом до Косівської міської ради, відповідно до якого просила зобов'язати відповідача виконати пункт 2 вимоги Верховинської об'єднаної Державної фінансової інспекції від 18 вересня 2013 року № 820-14/960, зокрема: відобразити в обліку дебіторську заборгованість по рахунках з районним бюджетом в сумі 46814, 23 грн.; стягнути в дохід міського бюджету (в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи) 46814, 23 грн. з ТВБВ № 10008/0152 м. Косів АТ «Ощадбанк»; в іншому випадку стягнути з винних осіб 46814, 23 грн. у порядку та розмірі встановленому статтями 130-136 КЗпПУ.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову, відповідач оскаржив зазначене рішення подавши на нього апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року, зазначену апеляційну скаргу відповідача залишено без руху та надано апелянту строк для усунення встановлених судом недоліків шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 876, 96 грн. на відповідний рахунок державного казначейства.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, Косівська міська рада звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального, просить скасувати його рішення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права і наданої ним правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи апеляційну скаргу відповідача без руху, апеляційний суд виходив з того, що порушений спір у справі має майновий характер, оскільки розмір майнових вимог становить 46814, 23 грн. Тому, на підставі положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, розмір судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі має становити 913, 50 грн.

Відповідач вважає, що спір у цій справі має немайновий характер, тому ним правильно сплачено судовий збір у розмірі 36, 54 грн.

Колегія суддів погоджується з правовою позицією касатора та вважає помилковим висновок суду апеляційного суду щодо майнового характеру спору порушеного у цій справі, виходячи з наступного.

Так, з предмету позову вбачається, що позивач просить зобов'язати відповідача вчинити дії по стягненню коштів на користь місцевого бюджету з ТВБВ № 10008/0152 м. Косів АТ «Ощадбанк» або з винних осіб. Таким чином, стягнення має відбуватись не за рахунок майна відповідача та не на користь майнового стану позивача, що виключає майновий характер такого спору, оскільки майновий інтерес сторін у справі є обов'язковою складовою майнового спору.

Крім цього, у своєму рішенні від 13 травня 2014 року, розглядаючи спір за аналогічними правовідносинами, Верховним Судом України відзначено, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Апеляційним судом зазначеного враховано не було, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до апеляційного суду для вирішення питання можливості відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 229, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Косівської міської ради - задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року у справі № 809/650/14.

Направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: