Справа № 712/7861/13-а
Суддя: Пироженко (В.Д.) В. Д.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/7861/13-а
Провадження №2-а/712/389/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого судді: ПИРОЖЕНКО В.Д.

При секретарі : Жук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області, третя особа : Апеляційний суд Черкаської області про визнання дій не правомірними та зобов»язання здійснити перерахунок розміру довічного грошового утримання,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання неправомірними дій УПФУ в м. Черкасах Черкаської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2012 року в розмірі 90 % заробітку судді працюючого на посаді заступника голови судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області відповідно до розміру заробітної плати працюючого судді. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в серпні 2006 року вона звільнена у відставку з посади заступника голови судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області. Виходячи зі стажу роботи на посаді судді, їй призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітку судді. У зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих суддів вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, однак отримала відмову, чим без законних підстав порушені її права та законні інтереси. Просить визнати неправомірними дії УПФУ в м. Черкасах Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошової винагороди працюючого на даний час судді на посаді прирівняної до посади, яку вона обіймала до звільнення, починаючи з 01 січня 2012 року, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2012 року відповідно до розміру заробітної плати працюючого в даний час судді Апеляційного суду Черкаської області на посаді прирівняної до посади, яку вона обіймала до звільнення та виплатити позивачу суму довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 січня 2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 15 липня 2015 року скасовані постанову суду Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.07.2013 року та ухвала суду апеляційної інстанції у вказаній справі та справу повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд. Судом касаційної інстанції встановлено, що оскільки довічне грошове утримання призначено позивачу в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, то і перерахунок утримання має проводитись виходячи з цього розміру, з урахуванням визначеної законом граничної межі до 03 червня 2013 року, а з цієї дати - без такого обмеження, водночас, в частині позовних вимог щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2012 року судом не було звернено увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду та залишено дане питання не вирішеним.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.10.2015р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, третя особа - Апеляційний суд Черкаської області, про перерахунок розміру довічного грошового утримання в частині вимог за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., залишений без розгляду на підставі ст.ст.99, 100 КАС України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.

Представник відповідача Зінник К.Г. позов не визнала та заперечувала проти його задоволення.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, приходить до наступного.

Встановлено, що позивач перед виходом на пенсію працювала на посаді заступника голови судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області, з серпня 2006 року є суддею у відставці та відповідно до Закону України «Про статус суддів» отримувала щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % грошового забезпечення працюючого судді апеляційного суду на посаді прирівняної до посади, яку вона обіймала до звільнення.

Апеляційний суд Черкаської області у зв'язку з підвищенням середньої заробітної плати діючим суддям відповідної посади, видав позивачу довідку від 13 червня 2013 року №044 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

На звернення позивача про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % грошового забезпечення працюючого судді апеляційного суду відповідної посади, УПФУ в м.Черкасах Черкаської області відмовило їй в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання, оскільки це не передбачено Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI). Так, відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 зазначеного Закону незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина шоста статті 47 цього Закону).

01 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою, та запроваджено поетапне збільшення посадових окладів суддів. Частиною першою статті 129 Закону № 2453-VІ визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Розділом Х Закону № 2453-VІ визначено статус судді у відставці. Зокрема, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання (частина перша статті 138 Закону № 2453-VІ).

Відповідно до частини третьої статті 138 Закону № 2453-VІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З 01 жовтня 2011 року набрали чинності зміни до вищезазначеної статті, внесені Законом № 3668-VІ, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Частиною п'ятою цієї ж статті визначено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте Конституційний Суд України Рішенням від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю та перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення відновили дію частини третя та перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 3668-VI.

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів. Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Враховуючи викладене, позивачу має бути проведено перерахунок довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді без обмеження довічного грошового утримання позивача максимальним розміром з 03 червня 2013 року.

Разом з тим, до моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 3-рп/2013 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного до 01 жовтня 2011 року, мав проводитися в разі зміни суддівської винагороди працюючого судді, виходячи з розміру, встановленого на час призначення довічного грошового утримання, з урахуванням визначеної законом граничної межі.

Оскільки довічне грошове утримання призначено позивачу в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, то і перерахунок утримання має проводитись виходячи з цього розміру, однак з урахуванням визначеної законом граничної межі до 03 червня 2013 року, а з цієї дати - без такого обмеження.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 24 березня 2015 року № 21-584а14.

Враховуючи викладене, суд приходить до винсовку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.6, 18, 99, 104-107, 160 КАСУ, ст.ст. 19, 22, 126 Конституції України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо відмови в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 25.12.2012 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 25.12.2012 року з урахуванням визначеної законом граничної межі до 03 червня 2013 року, а 03 червня 2013 року без обмеження та забезпечити його виплату з урахуванням фактично виплачених сум в подальшому з урахуванням законодавства на момент призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови, в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Головуючий