Справа № 826/1460/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1460/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева М.А.
(судді: Мазур А.С., Добрянська Я.І.) Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участі представника позивача Ігнатенко Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року у справі № 826/1460/15 за позовом Державної міграційної служби України до Державної виконавчої служби України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

27.01.2015 року Державна міграційна служба України звернулася до суду із адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Бойка Олександра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 12.01.15 р. ВП № 45969146.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження прийнято з порушенням вимог ч. 1 ст. 25, п.п 2, 6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не перевірено, чи подана заява про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 та чи вчинено таке волевиявлення саме вказаною особою, оскільки заява надійшла поштою, тобто особу заявника не встановлено. Крім того зазначив, що у виконавчому документі відсутній такий реквізит як індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків), необхідний згідно ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 р. у цій справі у задоволені адміністративного суду відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено доводи, аналогічні позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Представник відповідача до суду не прибув, про місце, дату, час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.14 р. у справі №815/3972/14 зобов'язано Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

17.12.14 р. позивачу у зазначеній справі видано виконавчий лист № 815/3972/14 від 25.11.2015 року.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Бойка Олександра Миколайовича від 12.01.15 р. за заявою стягувача ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження ВП №45969146 з виконання зазначеного виконавчого листа, зобов'язано боржника - у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження самостійно виконати судове рішення.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби отримано Державною міграційною службою України 16.01.15 р.

26.01.15 р. боржником у виконавчому провадженні подано заяву про зупинення виконавчого провадження з клопотанням звернутися до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про відстрочку виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.14 р. у справі №815/3972/14.

Водночас боржником повідомлено про те, що на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.14 р. у справі №815/3972/14 рішенням Державної міграційної служби України від 31.12.14 р. №83-14 зобов'язано Головне управління ДМС України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

На виконання вказаного рішення Головне управління ДМС України в Одеській області видало наказ № 9 від 19.01.15 р. "Про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує повторно додаткового захисту", згідно якого вирішено здійснити оформлення необхідних документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця або додаткового захисту громадянину Сирії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

10.02.15 р. Одеським окружним адміністративним судом винесено ухвалу у справі №815/3972/14, якою задоволено заяву Державної міграційної служби України про відстрочення виконання рішення суду у справі №815/3972/14 в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до надходження до Державної міграційної служби України особової справи громадянина Сирії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 №ОБ8 12/330, але не більше, ніж на два місяці з дня прийняття рішення Головним управлінням ДМС України в Одеській області про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця або додаткового захисту.

Листом від 18.02.15 р. боржник повідомив відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про винесення вказаної ухвали листом за №9.3/305-15 (зареєстрований у виконавчій службі 20.02.15 р.).

Постановою від 26.02.15 р. ВП №45969146 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Бойка Олександра Миколайовича зупинено виконавче провадження до закінчення дії обставини, встановленої ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.15 р. №815/3972/14.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон 606-ХІV) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За правилами ст. 25 Закону № 606 - ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Пунктом 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.12 р. № 512/5, заява про відкриття виконавчого провадження подається до органу ДВС у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа, в якій у разі наявності можуть зазначатися номер мобільного телефону, факсу (телефаксу), адреса електронної пошти.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №45969146 за заявою ОСОБА_1 від 24.12.14 р., що надійшла на адресу відповідача разом з виконавчим листом поштою.

Враховуючи зазначене та норми Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції та інших актів законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавством не передбачено додаткових процедур для ідентифікації особи стягувача, який звертається з заявою про примусове виконання судового рішення, при надходженні заяви поштою, оскільки згідно процесуального законодавства виконавчий документ може бути виданий лише за заявою стягувача (або його представника), не може бути отриманий будь-якою особою і, відповідно, не може бути пред'явлений будь-ким до виконання поза волею стягувача.

Крім того, частиною 1 ст. 258 КАС України вбачається , що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог позивача в частині порушення державним виконавцем обов'язку ідентифікувати особу стягувача.

Водночас, статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 3) ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню.

Згідно п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.12 р. №512/5, виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець враховує наступне: г) для фізичних осіб реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначається у виконавчому документі, якщо особа є іноземцем та законодавством країни, на території якої проживає фізична особа, встановлено інші форми обліку або якщо особа відмовилась його мати через свої релігійні переконання, про що є відповідна відмітка у паспорті особи.

Отже, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем прийнято виконавчий документ до виконання у відповідності з вимогами Закону та Інструкції, оскільки стягувачем є іноземець - громадянин Сирійської Арабської Республіки, що стверджується постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.10.14 р. у справі №815/3972/14.

Також вірно судом першої інстанції зазначено, що ст. 255 КАС України вбачається, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Наявність чи відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення на обов'язок відповідача виконати судове рішення не впливає.

В даному випадку постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.14 р. у справі №815/3972/14 - судове рішення, яке є обов'язковим для виконання для Державної міграційної служби України як суб'єкта владних повноважень та відповідача у справі незалежно від отримання стягувачем виконавчого документа та його пред'явлення до примусового виконання, тому обставини, за яких виконавчий документ пред'явлено до виконання, позивача не стосуються і прав його порушити не можуть.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянтів не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Повний текст ухвали виготовлено 05.10.2015 року.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 196, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року, залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року у справі № 826/1460/15 за позовом Державної міграційної служби України до Державної виконавчої служби України про скасування постанови, залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.