Справа № 523/15143/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/3899/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Голубєвої Г.К., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси про зобов'язання вчинити певні дії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області, звернувся до суду із поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 523/3850/14-а, в якому просив змінити спосіб і порядок виконання судового рішення із зобов'язання відповідача виплатити кошти на стягнення коштів з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси (далі - відповідач, УПФУ).

Ухвалою Суворовського районного суд м. Одеси від 27 жовтня 2014 року зазначене подання задоволено, змінено спосіб виконання судового рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.04.2014 року у справі № 523/3850/14-а, з зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_5, підвищення до пенсії, що передбачене ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком, щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум в наступних розмірах: з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року у розмірі 757,96 гривень; з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року у розмірі 870,69 гривень; з 01.01.2002 року по 31.12.2003 року у розмірі 938 гривень; з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року у розмірі 996,41 гривень на стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси на користь ОСОБА_5 боргу по перерахунку у розмірі 39278,55 гривень.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наявні обставини, що роблять виконання рішення суду відповідачем неможливим внаслідок зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, що унеможливлює виконання даного рішення. Дана обставина є підставою для зміни способу виконання судового рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року рішення суду першої інстанцій скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволенні зазначеного подання.

Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутні підстави які роблять виконання судового рішення неможливим.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про його скасування, як такого, що постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасоване помилково.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/3850/14-а від 14.04.2014 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_5 підвищення до пенсії, що передбачене ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком, щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум в наступних розмірах:

з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року - у розмірі 757,96 гривень;

з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року - у розмірі 870,69 гривень;

з 01.01.2002 року по 31.12.2003 року - у розмірі 938 гривень;

з 01.01.2004 року по 12.01.2004 року - у розмірі 996,41 гривень.

На виконання зазначеного рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, однак кошти не виплачені у зв'язку із відсутністю фінансування.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як зазначалось вище, постановою Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/3850/14-а від 14.04.2014 року зобов'язано відповідача вчинити певні дії.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз резолютивної частини постанови Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/3850/14-а від 14.04.2014 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд апеляційної інстанції задовольнив.

За таких обставин державний виконавець просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів. Дана вимога не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час ухвалення вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції. Крім того, в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що відмовляючи в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення, суд апеляційної інстанції правильно врахував відмінності між позовною вимогою, як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, від способу виконання судового рішення, як одного з його заходів.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції, що в даному випадку відсутні обставини, які роблять виконання рішення суду неможливим.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим, відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі № 523/3850/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко