Справа № 2-а/1970/297/12
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2012-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 2-а/1970/297/12

06 березня 2012 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Подлісної І. М.

секретаря Дармограй Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» ОСОБА_1 комбінату хлібопродуктів до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень

встановив:

Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» ОСОБА_1 комбінат хлібопродуктів до ОСОБА_1 об 'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень, посилаючись на те, що відповідачем були прийняті спірні податкові повідомлення рішення № 45556 від 27 червня 2007року, № 45557 від 27 червня 2007року та № 45558 від 27 червня 2007 року без достатніх на те правових підстав. Оскільки позивач не є платником відрахування частини прибутку до державного бюджету так як результати його господарської діяльності включаються до консолідованої фінансової звітності Державної акціонерної компанії «Хліб України», то податковим органом неправомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

В суді представник позивача ОСОБА_2 підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» ОСОБА_1 комбінату хлібопродуктів позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, визнати недійсними податкові повідомлення - рішення ОСОБА_1 об'єднаної ДПІ № 45556 від 27 червня 2007 року, № 45557 від 27 червня 2007року та № 45558 від 27 червня 2007року.

Представник відповідача ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив та пояснив, що донарахований позивачу платіж не є податковим зобов 'язанням, а є обов'язковим платежем, який позивач зобов'язаний сплатити, а тому його вимоги щодо визнання недійсними податкових повідомлень - рішень є безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що вказаний позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

ОСОБА_1 об'єднаною державною податковою інспекцією з 26.04.2007р. по 12.06.2007р. проведено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ДП ДАК "Хліб України" ОСОБА_1 комбінату хлібопродуктів за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р., за. результатами якої складено акт № 5605/23-04/00956158 від 19.06.2007р.

На підставі акта перевірки та вказаного акта ОСОБА_1 ОДШ винесено три податкові повідомлення-рішення:

- № /0/45556 від 27.06.2007р., яким відповідану визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 11 077,5 грн., в тому числі 7 385 грн. за основним платежем та 3692,5 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № /0/45557 від 27.06.2007р., яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем частина прибутку (доходу) підприємств, що вилучаються де державного бюджету в сумі 55 885 грн., в тому числі 26 350 грн. за основним платежем та 29 535 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

- № /0/45558 від 27.06.2007р., яким застосовано до відповідача суму штрафних (фінансових) санкцій 213 грн. 01 коп.

Як вбачається із акта перевірки № 5605/23-04/00956158 від 19.06.2007 р. під час проведення перевірки позивача встановлено заниження суми податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 7 385 грн., а саме: ДП ДАК "Хліб України" ОСОБА_1 комбінатом хлібопродуктів включено до складу податкового кредиту суми ПДВ, які зазначені у податковій накладній № 0245/004 від 05.10.2006 р., виписаній ЗАТ "Компанія "РАЙЗ" та податковій накладній №173 від 25.10.2006 р., виданій СТзОВ "Ранок", в той час, як вказані податкові накладні виписані з порушенням приписів пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97 (далі - Закон "Про ПДВ"), в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до вказаної норми платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах

юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи,

зареєстрованої як платник податку Адодану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси

фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість

(обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням

податку.

У вказаних податкових накладних відсутні такі обов'язкові реквізити, як податковий номер платника податку (покупця), його місцезнаходження.

Податкова накладна, згідно із пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону "Про ПДВ є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.'

Суб'єкти господарювання мають право віднести суми ПДВ, сплачені (нараховані/у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) до податкового кредиту з-наявності належним чином оформлених податкових накладних. Тобто, виходячи із приписів пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону "Про ПДВ", документом, що надає право на віднесення сулі до податкового кредиту, вважається належним чином оформлена податкова накладна. Оформлення накладної повинно здійснюватись відповідно до пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону "Про ПДВ" та згідно приписів Порядку, зазначеного наказом ДПА України "Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг)"від 30.05.1997р. № 165.

Судом встановлено, що позивач, як платник не скористався своїм правом щодо захисту свого податкового кредиту, яке йому надано пп. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 Закону "Про ПДВ". Згідно цієї норми, у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою: на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Під час проведення перевірки ДП ДАК "Хліб України" ОСОБА_1 комбінат хлібопродуктів виявлено, що протягом 2006 року позивач не подавав до органу державної податкової служби розрахунок частини прибутку (доходу) та не сплачував до загального фонду Державного бюджету України вказаного відрахування, чим порушив приписи ст. 67 Закону України "Про державний бюджет на 2006рік" від 20.12.2005р. № 3232.

Зазначеною нормою передбачено, що господарські організації: державні, в тому числі казенні підприємства та їх об'єднання і дочірні підприємства, а також акціонери, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірні підприємства сплачують до Державного бюджету України частину прибутку (доходу).

Враховуючи той факт, що частка, яка належить державі, у статутному фонді ДАК "Хліб України" становить 100%, а підприємство позивача виступає його дочірнім підприємством, єдиним засновником якого являється зазначена акціонерна компанія, тому позивач підпадає під дію ст. 67 Закону України "Про державний бюджет на 2006рік" від 20.12.2005 р.№ 232.

Вказаною статтею передбачено, що порядок і норматив відрахування частини прибутку, визначеної цією статтею, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 р. № 678 затверджено Порядок і нормативи відрахування господарськими організаціями до загального фонду державного бюджету частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2005 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2006році.

Розрахунок частини прибутку (доходу) подається до органів державної податкової служби у строки, передбачені для подання декларації з податку на прибуток.

Визначена відповідно до цього Порядку частина прибутку (доходу) сплачуються у строки, встановлені для сплати податку на прибуток підприємств і зараховуються на відповідні рахунки до загального фонду державного бюджету.

Таким чином, органом державної податкової служби правомірно визначено позивачу суму самостійного платежу "частина прибутку (доходу) підприємств, що вилучаються до державного бюджету", оскільки він не є податковим зобов 'язанням.

При цьому з врахуванням вищенаведеного суд погоджується із твердженням відповідача про те, що передбачений законом обов'язок сплати частини прибутку (доходу) має характер самостійного платежу з огляду на встановлення законодавцем суб'єктів, які мають його сплачувати, правил визначення розміру платежу (об 'єкту) та порядок його сплати.

Одночасно суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що вказаний платіж є дивідендами, що сплачуються до бюджету державними некорпоративними, казенними або комунальними підприємствами, а тому він повинен бути віднесений до категорії податкових зобов 'язань.

Перевіркою було встановлено, що протягом січня та лютого 2006 року позивачем не своєчасно та не в повному обсязі перераховано податок з доходів фізичних осіб, чим порушено приписи пп. 8.1.1. та пп. 8.1.2. п. 8.1. ст. 8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р. № 889, яким передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримуй податок від суми такого доходу за його рахунок. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

При цьому, банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу; які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо , оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платником податку особова що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду, а також вимоги пп. "а" п. 19.2. ст. 19 Закону, згідно якого особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

У зв'язку із наведеним вище, податковим органом правомірно нараховано позивачу суму пені в розмірі 3 98,45 грн. за податок з доходів фізичних осіб, оскільки відповідачем при проведенні перевірки встановлено, що позивач несвоєчасно та не в повному обсязі перерахував податок з доходів фізичних осіб, чим порушив приписи п.п. 8.1.1 та п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889Т1У, від 22.05.2003 р., оскільки податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподаткованого доходу єдиним платіжним документом.

Враховуючи зазначене, податкові повідомлення - рішення ОСОБА_1 об 'єднаної ДШ № 45556 від 27 червня 2007 року, № 45557 від 27 червня 200п року та № 45558 від 27 червня 2007року винесені відповідно до вимог чинного законодавства, зазначені в акті перевірки порушення відповідають дійсності, а позовні вимоги ДП ДАК "Хліб України" ОСОБА_1 комбінату хлібопродуктів є необгрунтованими та надуманими, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства та фактичних обставинах справи, а тому не підлягають до задоволення.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160 - 163 КАС України. Податковим кодексом України, Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року./е 509-ХІІ, Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-111 від 21.12.2000 р., суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_2 підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» ОСОБА_1 комбінату хлібопродуктів до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень ОСОБА_1 об'єднаної ДПІ № 45556 від 27 червня 2007 року, Л& 45557 від 27 червня 2007року та № 45558 від 27 червня 2007року - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.