Справа № 804/14362/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобовязання вчинити певні дії, -
16 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобовязання відповідача вчинити дії щодо скасування арешту майна позивача та оголошеної заборони на його відчуження.
В обґрунтування позову зазначено, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документу, в порушення статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не було знято арешт з майна позивача і не скасовано заборону на його відчуження. На звернення позивача від 03.09 2015 року відповідач відмовився зняти арешт з майна та скасувати заборону на його відчуження, мотивуючи свою відмову тим, що матеріали даного виконавчого провадження були направлені до архіву, а в подальшому знищені у звязку із закінченням строку зберігання. Таким чином і адміністративна справа і виконавче провадження по ній - відсутні (знищені), а арешт, накладений на майно та оголошена заборона на його відчуження - діють до теперішнього часу. Позивач вважає, що такою бездіяльністю відповідача порушено його право вільно розпоряджатися своїм майном, а саме - відчужувати належний позивачу на праві власності автомобіль.
Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився, витребувані судом документи не надав, клопотав про розгляд справи за його відсутністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що Індустріальним відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на підставі постанови СЕ №1080049 від 17.12.2012 року, виданою Відділом ДАІ міста Дніпропетровська, проводилось виконавче провадження ВП №36683090 від 22.02.2013 року щодо стягнення з боржника - ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 255 грн. за адміністративне порушення правил дорожнього руху.
У ході даного виконавчого провадження №36683090 державним виконавцем була винесена постанова від 31.05.2013 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.
8 серпня 2013 року виконавчий документ СЕ №1080049 на підставі пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» був повернений Відділу ДАІ міста Дніпропетровська - без виконання.
На час розгляду цієї справи в Індустріальному відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на виконанні не перебувають виконавчі провадження щодо стягнень з гр. ОСОБА_3
На звернення позивача від 03.09.2015 року Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відмовився зняти арешт з його майна та скасувати заборону на його відчуження, мотивуючи свою відмову тим, що матеріали даного виконавчого провадження були направлені до архіву, а в подальшому знищені у звязку із закінченням строку зберігання.
Вирішуючи спір, суд виходить із того, згідно пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі Закон №606-XIV) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.
При цьому, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 Закону №606-XIV, повертається до органу, який предявив виконавчий документ до виконання.
Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону №606-XIV.
У разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом.
Відповідно до частини 2 статті 50 Закону №606-XIV у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Судом встановлено, не заперечувалось та підтверджено відповідачем, що відповідна постанова про зняття арешту, накладеного на майно боржника, у виконавчому провадженні №36683090 не виносилась.
При цьому, згідно письмової відповіді відділу примусового виконання рішень виконавче провадження направлено до архіву та знищено у звязку із закінченням терміну зберігання виконавчого провадження №36683090.
Згідно із пунктом 14.1. розділу XIV «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі Інструкція №512/5), за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи державного виконавця відновленню підлягають:
- втрачене виконавче провадження або його матеріали;
- знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобовязана виконати рішення національного суду.
Проте, жодний із передбачених Інструкцією №512/5 випадків не є наявним в розглянутому спорі, отже, й відсутні підстави для відновлення знищеного виконавчого провадження.
З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог про зобовязання відповідача вчинити дії щодо скасування арешту майна позивача та оголошеної заборони на його відчуження, оскільки за відсутності виконавчого провадження, здійснення таких дій унеможливлюється відсутністю власне виконавчого провадження №36683090, що є підставою для відмови в задоволенні заявленої позовної вимоги.
Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку субєктів владних повноважень.
За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог згідно статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки це потрібно для захисту порушених прав позивача допущеною бездіяльністю відповідача по невинесенню постанови про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Керуючись статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку субєктів владних повноважень, суд вважає за необхідне скасувати арешт та оголошену заборону відчуження майна позивача постановою державного виконавця у виконавчому провадженні №36683090 від 31.05.2013 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Скасувати арешт та оголошення заборони на відчуження майна ОСОБА_3, накладений державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №36683090 постановою від 31.05.2013 року.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1