Справа № 2-а-1705/10
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-1705/10
ПОСТАНОВА

«20» грудня 2010року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Топорковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області (далі - ОСОБА_2 ПФУ) про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок пенсії та виплату недоплаченої суми пенсії,

встановив:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області, в якому зазначила, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом І групи.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона, як інвалід І групи, внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має право на отримання основної державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю.

Згідно із ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір її пенсії, як інваліда І групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 10 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, має виплачуватись в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком.

Розмір призначеної та виплачуваної їй основної державної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоровю, не відповідає зазначеним вище розмірам, встановленим цим Законом.

Позивач зверталася до ОСОБА_2 ПФУ з проханням провести перерахунок розміру її пенсії відповідно до розмірів, визначених у ст.ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та 50 % пенсії по інвалідності померлого годувальника, враховуючи, що розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, що * втратили працездатність, проте у задоволенні її прохання відмовлено.

З урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати неправомірними дії ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови у здійсненні перерахунку їй пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити з 11 жовтня 2010 року нарахування їй зсновної державної пенсії, як інваліду І групи, у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, та цомісячну компенсацію в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні шкладеному вище.

Відповідач ОСОБА_2 ПФУ в наданих письмових запереченнях заперечує проти адоволення позову, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до имог закону.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам І групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Згідно із ч.4 ст.54 вказаного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із ЧАЕС, не можуть бути нижчими по І групі інвалідності, ніж 10 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_2 ПФУ нараховує та виплачує позивачу основну та додаткову пенсії у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 16 липня 2008 року № 645 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, а не розміри визначені, вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно із ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч.З ст.28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 ПФУ повинно виплачувати позивачу основну, додаткову пенсії, та щомісячну компенсацію за втрату юдувальника, передбачені ст.ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист ромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру іінімальної пенсії за віком - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на юмент виплати.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого амоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у посіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.З ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового інімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, означений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну

здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Дії відповідача ОСОБА_2 ПФУ щодо непроведення перерахунку розміру основної та додаткової пенсії та щомісячну компенсацію за втрату годувальника, позивача згідно із ст.ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та доплатити їй недоплаченої суми пенсії суд вважає протиправними.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову про перерахунок та доплати основної та додаткової пенсій, а також щорічну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1, з 11 жовтня 2010 року.

У звязку з наведеним, суд вважає необхідними зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити з 11 жовтня 2010 року перерахунок пенсії позивача у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, а також щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, й доплатити з 11 жовтня 2010 року невиплачену суму пенсії.

На підставі ст.ст. 49, 50, 52, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, керуючись ст.ст. 7-11, 71, 86, 159-163, 183-2, 256 КАС України, суд

постановив

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області провести з 11 жовтня 2010 року перерахунок розміру основної та додаткової пенсій ОСОБА_1 Пилипивні відповідно до ст.50, ч.4 ст.54, ч.З ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку 10 (десять) мінімальних пенсій за віком та 100 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та виплатити їй недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області провести з 11 жовтня 2010 року перерахунок ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та доплатити їй недоплачену суму пенсій з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. При відкладенні складення постанови суду в повному обсязі на строк, який не може бути ніж пять днів з дня закінчення розгляду справи, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин