Справа № 815/3364/15
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3364/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 год. 35 хв.

29 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Селезньовій А.В.

за участю сторін:

представника позивача - Романенко А.М. (по довіреності)

представника відповідача - Грунь С.О. (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський портовий холодильник» до Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Одеський портовий холодильник» з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконними дій щодо визнання в акті перевірки №2363/15-32-22-04/05529900 від 06.04.2015 року нікчемними правочинів, укладених між Публічним акціонерним товариством «Одеський портовий холодильник» та ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2015 року по податку на прибуток підприємств частково за основним платежем на суму 2010421 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1005210,50 грн., № від 14.04.2015 року по податку на додану вартість частково за основним платежем на суму 2198976 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1099488 грн., № від 01.07.2015 року по сумі завищення від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 34126 грн.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позовній заяві, оскільки первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС», їх реальність, всі документи на підтвердження здійснення операцій з зазначеними підприємствами надавалися податковому органу під час перевірки, а тому висновки податкового органу в акті перевірки є необґрунтованими, податкові повідомлення-рішення винесені неправомірно в частини операції з ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» та підлягають скасуванню частково з врахуванням податкового компромісу. Податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2015 року підлягає скасуванню враховуючи виправлення позивачем помилок в декларації шляхом надання уточнюючих розрахунків.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (Том ІІ, аркуші справи 78-86), оскільки у позивача відсутні докази фактичного отримання товарів від постачальників, їх перевезення, використання в господарській діяльності та за даними Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області у ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» немає потужностей для здійснення операцій з контрагентами, що ставить під сумнів реальність здійснення таких операцій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство «Одеський портовий холодильник» знаходиться на обліку як платник податків в Державній податковій інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності якого за КВЕД є транспортне оброблення вантажів.

Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області в період з 27.03.2015 року по 06.04.2015 року проведена позапланова виїзна перевірка Публічного акціонерного товариства «Одеський портовий холодильник» з питань дотримання вимог податкового, валютного так іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складений акт перевірки №2363/15-32-22-04/05529900 від 06.04.2015 року (Том І, аркуші справи 14-96).

Зазначеною перевіркою встановлено, зокрема, порушення ПАТ «Одеський портовий холодильник» п. п. 14.1.27, 14.1.36, 14.1.185, п. 14.1 ст. 14, п. п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п.138.8 ст. 138, п. п. 139.1.1, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 146.12 ст. 146, п. 6 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток за ІІ -ІV квартали 2012 року, у 2013-2014 роках у сумі 8712463 грн.; абз. а) п. 198.1, абз. 1 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року на суму 9375438 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року у сумі 34126 грн.

На підставі виявлених порушень, Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2015 року, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 9375438 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 4687719 грн., № від 14.04.2015 року, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання по податку на прибуток за основним платежем у розмірі 8712463 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 4356232 грн. (Том І, аркуші справи 106, 107), № від 01.07.2015 року на суму завищення від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 34126 грн. (Том ІІ, аркуш справи 53).

Рішенням щодо погодження застосування процедури податкового компромісу від 21.04.2015 року №10643/10/15-53-22-00 (Том І, аркуш справи 108) до ПАТ «Одеський портовий холодильник» застосований податковий компроміс щодо податкового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 7176462 грн. (податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2015 року), у зв'язку із чим підлягає сплаті 358823,1 грн. по податку на додану вартість (6817638,9 грн. основного податку та 3588231 грн. штрафної санкції вважатимуться погашеними), щодо податкового зобов'язання по податку на прибуток підприємства на суму 6702042 грн. (податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2015 року), у зв'язку із чим підлягає сплаті 335102,1 грн. по податку на прибуток підприємства (6366939,9 грн. основного податку та 3351021 грн. штрафної санкції вважатимуться погашеними).

При цьому, позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення № від 14.04.2015 року та № від 14.04.2015 року в частині, яка не входить до суми податкового компромісу та стосується господарських операцій з контрагентами ТОВ «КАСТОРС» і ТОВ «ФАБЕНС».

Як вбачається з акту перевірки №2363/15-32-22-04/05529900 від 06.04.2015 року, підставою для висновку щодо завищення позивачем податкового кредиту та валових витрат є відсутність у позивача доказів фактичного отримання товарів від постачальників, їх перевезення, використання в господарській діяльності та наявність податкової інформації Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (Том ІІ, аркуші справи 97-108, 109-133) про те, що ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» не мають потужностей для здійснення операцій з контрагентами, що ставить під сумнів реальність здійснення операцій між цими контрагентами та, в тому числі, позивачем (податкова інформація Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №38/22-4 від 18.02.2015 року щодо ТОВ «КАСТОРС», №39/22-4 від 18.02.2015 року щодо ТОВ «ФАБЕНС»).

Суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, необґрунтованими та такими, що спростовуються наданими доказами в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із положеннями ст. 138, ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку таких витрат. До складу витрат не включається витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до положень ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами.

Аналізуючи зазначені норми Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту та право формування витрат виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного придбання товару/послуг, наявності первинних документів та використання в господарській діяльності цього товару та послуг.

При цьому, відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16 липня 1999 року господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складаються під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та повинні мати назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наданих до суду первинних документів вбачається, що між ПАТ «Одеський портовий холодильник» та ТОВ «КАСТОРС» 01.09.2014 року укладений договір поставки №16-об, за яким ТОВ «КАСТОРС» зобов'язується передати у власність ПАТ «Одеський портовий холодильник» піддони морські дерев'яні, матеріали для навантажувально-розвантажної техніки та переробки вантажу з причалу, а також інший товар, обладнання та матеріали, перелік яких наведений у специфікаціях до договору, а ПАТ «Одеський портовий холодильник» зобов'язується прийняти та оплатити товар (Том І, аркуші справи 110-114). За договором ціна кількість та асортимент товару вказані у Специфікації (Том І, аркуш справи 115), поставка здійснюється на складі постачальника.

З наданих до суду видаткових накладних за вересень-жовтень 2014 року вбачається, що позивачем отриманий товар, зазначений в Специфікації до договору від 01.09.2014 року, зокрема, підшипники, акумулятори, кабелі, труби, електричне обладнання, тощо (Том І, аркуші справи 116-129), та ТОВ «КАСТОРС» в вересні-жовтні 2014 року виписані позивачу податкові накладні, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит (Том І, аркуші справи 130-143).

Податкові та видаткові накладні містять всі реквізити, підписані належним чином, містять дані про товар, зауважень до їх складання у податкового органу ні під час перевірки ні під час розгляду справи в суді не виникало.

Перевезення товару за договором від 01.09.2014 року, укладеним між позивачем і ТОВ «КАСТОРС», підтверджується товарно-транспортними накладними (Том І, аркуші справи 144-152), в яких містяться дані про перевізника - СП ТОВ «ДУНАЙ-ТРАНЗИТ», про транспортний засіб, його номерні знаки, про водія, дані про замовника перевезення та вантажоодержувача - ПАТ «Одеський портовий холодильник», дані про вантажовідправника - ТОВ «КАСТОРС», зазначені пункти навантаження та розвантаження, містяться всі підписи осіб які приймали та здавали товар, містять перелік всіх найменувань товару, що перевозився, та його кількість, тощо.

Крім того, між ПАТ «Одеський портовий холодильник» та ТОВ «ФАБЕНС» 01.09.2014 року укладений договір поставки №15-об, за яким ТОВ «ФАБЕНС» зобов'язується передати у власність ПАТ «Одеський портовий холодильник» піддони морські дерев'яні, матеріали для навантажувально-розвантажної техніки та переробки вантажу з причалу, а також інший товар, обладнання та матеріали, перелік яких наведений у специфікаціях до договору, а ПАТ «Одеський портовий холодильник» зобов'язується прийняти та оплатити товар (Том І, аркуші справи 154-159). За договором ціна кількість та асортимент товару вказані у Специфікації (Том І, аркуш справи 159-160), поставка здійснюється на складі постачальника.

З наданих до суду видаткових накладних за вересень, грудень 2014 року вбачається, що позивачем отриманий товар, зазначений в Специфікації до договору від 01.09.2014 року, зокрема, підшипники, акумулятори, кабелі, електричне обладнання, піддони морські дерев'яні, тощо (Том І, аркуші справи 169-176), та ТОВ «ФАБЕНС» в вересні, грудні 2014 року виписані позивачу податкові накладні, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит (Том І, аркуші справи 161-168).

Податкові та видаткові накладні містять всі реквізити, підписані належним чином, містять дані про товар, зауважень до їх складання у податкового органу ні під час перевірки ні під час розгляду справи в суді не виникало.

Перевезення товару за договором від 01.09.2014 року, укладеним між позивачем і ТОВ «ФАБЕНС», підтверджується товарно-транспортними накладними (Том І, аркуші справи 177-182), в яких містяться дані про перевізника - СП ТОВ «ДУНАЙ-ТРАНЗИТ», про транспортний засіб, його номерні знаки, про водія, дані про замовника перевезення та вантажоодержувача - ПАТ «Одеський портовий холодильник», дані про вантажовідправника - ТОВ «ФАБЕНС», зазначені пункти навантаження та розвантаження, містяться всі підписи осіб які приймали та здавали товар, містять перелік всіх найменувань товару, що перевозився, та його кількість, тощо.

Відповідачем під час проведення перевірки та під час розгляду справи в суді не заперечувалося відображення операцій з ТОВ «ФАБЕНС», ТОВ «КАСТОРС» в бухгалтерському обліку, зокрема, придбання матеріалів відображено проводками Дт 207, 64 Кт 631, списання матеріалів відображено проводками Дт 801, Кт 207, Дт 91, Кт 801, Дт 23, Кт 91, Дт 903, Кт 23, а також проведення розрахунків між позивачем та його контрагентами у безготівковій формі.

Транспортування товару, придбаного у ТОВ «КАСТОРС» та ТОВ «ФАБЕНС» здійснювалось ТОВ «ДУНАЙ-ТРАНЗІТ» за договорами перевезення вантажу №2709/01 від 27.09.2014 року, укладеними з позивачем, на підтвердження чого суду надані податкові накладні, виписані ТОВ «ДУНАЙ-ТРАНЗІТ» (Том І, аркуші справи 183-200), акти надання послуг, підписані сторонами договору (Том І, аркуші справи 201-217), які містять всі дані щодо послуг транспортування, зокрема, маршрут, номери автомобіля, дані водія, тощо, рахунки на оплату послуг з перевезення вантажів, виписані ТОВ «ДУНАЙ-ТРАНЗІТ» (Том І, аркуші справи 218-235). Оплата послуг транспортування здійснена платіжним дорученням від 30 січня 2015 року №2961 (Том ІІ, аркуш справи 204).

Слід зазначити, що дані товарно-транспортних накладних, податкових накладних, актів надання послуг, рахунків на оплату послуг транспортування, виписаних ТОВ «ДУНАЙ-ТРАНЗІТ» збігаються з даними первинних документів, виписаних по операціям між позивачем та ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС», зокрема, щодо специфікації товару, його кількості, маршруту перевезення, пунктів навантаження, розвантаження, тощо.

В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують, що отриманий від ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» товар був використаний позивачем у власній господарській діяльності, зокрема, до суду надані акти списання матеріалів у виробничо-господарській діяльності (Том І, аркуші справи 236-250, Том ІІ, аркуші справи 1-11), картки рахунку №631 щодо оприбуткування придбаного товару (Том ІІ, аркуші справи 159-203), надані докази наявності на підприємстві на посадах головного механіка, головного інженера, головного енергетика, начальника компресорного цеха, начальника вантажного складу тих осіб, які здійснювали отримання товару від «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» та його списання для використання у власній господарській діяльності позивача (Том ІІ, аркуші справи 205-224).

На підтвердження наявності у позивача нерухомого майна та основних засобів, які потребують використання товару, який був придбаний у «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС», зокрема, для їх ремонту, до суду надані свідоцтво про право власності на нерухоме майно (Том ІІ, аркуші справи 157-158), довідка про наявність основних засобів на балансі позивача (Том ІІ, аркуші справи 147-156), дозволи ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області на виконання робіт з технічного обслуговування, ремонту, машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, тощо (Том ІІ, аркуші справи 225-228), паспорти та інші документи на обладнання, механізми, устаткування, тощо (Том ІІ, аркуші справи 229-250, Том ІІІ, аркуші справи 1-102).

Таким чином, суд вважає, що позивачем надані всі первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС», фактичне виконання умов договорів, перевезення придбаного товару, використання його в своїй господарській діяльності, тобто суду надані всі первинні документи, які спростовують твердження податкового органу, викладені в акті перевірки.

Щодо посилання відповідача в акті перевірки на інформацію Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про те, що ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» не мають потужностей для здійснення операцій з контрагентами, що ставить під сумнів реальність здійснення операцій між цими контрагентами та, в тому числі, позивачем (Том І, аркуші справи 97-133), слід зазначити, що в цій інформації зазначено про можливі порушення податкового законодавства та навіть порушення контрагентом позивача податкового законодавства не може свідчити про порушення самим позивачем норм Податкового кодексу України, тобто позивач не може відповідати за дії контрагента, якщо доведе реальність здійснення господарських операцій первинними документами. Зазначена правова позиція підтверджується рішеннями Верховного суду України.

Крім того, на підставі акту перевірки Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області №2363/15-32-22-04/05529900 від 06.04.2015 року та рішення про результати розгляду первинної скарги від 09.06.2015 року №1558/10/15-32-10-02-07 ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 01.07.2015 року № по сумі завищення від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 34126 грн.

Відповідно до ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені. Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в лютому 2015 року виявив помилку при розрахунку свого податкового кредиту, подав уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість за грудень 2014 року та включив у реєстр отриманих податкових накладних податкову накладну на суму 82356 грн., що призвело до зменшення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, та виникло від'ємне значення в сумі 47459 грн. - сума податкового кредиту, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

В березні 2015 року позивач, керуючись правами, передбаченими ст. 50 Податкового кодексу України, подав уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2014 року, яким здійснило коригування свого податкового кредиту, тобто зменшив його на суму 13333 грн.

Таким чином, від'ємне значення було зменшено на суму 13333 грн. і склало 34126 грн., що підтверджується податковими накладними №3 від 28.12.2014 року, №74 від 29.12.2014 року, №26060/19 від 09.12.2014 року, тобто за грудень 2014 року позивач сформував податковий кредит на суму 632042 грн. а податкове зобов'язання на суму 597916 грн., що свідчить про відсутність підстав для винесено податкового повідомлення-рішення № від 01.07.2015 року (Том ІІ, аркуші справи 53-69,134).

При цьому, суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Одеський портовий холодильник» про визнання незаконними дій відповідача щодо визнання в акті перевірки №2363/15-32-22-04/05529900 від 06.04.2015 року нікчемними правочинів, укладених між Публічним акціонерним товариством «Одеський портовий холодильник» та ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки Державною податковою інспекцією у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області правочини укладені між позивачем та ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» не визнавалися нікчемними, такі висновки в акті перевірки відсутні, при цьому в акті перевірки є посилання на податкову інформацію Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» про здійснення цими підприємствами діяльності, пов'язаної з наданням податкової вигоди третім особам та реєстрацію ними податкових накладних без реального здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Одеський портовий холодильник» про часткове скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 14.04.2015 року по господарським операціям з ТОВ «Касторс», ТОВ «Фабенс», скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.07.2015 року, обґрунтовані ті підлягають задоволенню, а позовні вимоги про визнання незаконними дій відповідача щодо визнання в акті перевірки нікчемними правочинів, укладених» з ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС», задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Одеський портовий холодильник» до Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконними дій щодо визнання в акті перевірки №2363/15-32-22-04/05529900 від 06.04.2015 року нікчемними правочинів, укладених між Публічним акціонерним товариством «Одеський портовий холодильник» та ТОВ «КАСТОРС», ТОВ «ФАБЕНС» за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2015 року по податку на прибуток підприємств частково за основним платежем на суму 2010421 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1005210,50 грн., № від 14.04.2015 року по податку на додану вартість частково за основним платежем на суму 2198976 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1099488 грн., № від 01.07.2015 року по сумі завищення від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 34126 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області № від 14.04.2015 року по податку на прибуток підприємств частково за основним платежем на суму 2010421 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1005210,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області № від 14.04.2015 року по податку на додану вартість частково за основним платежем на суму 2198976 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1099488 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області № від 01.07.2015 року по сумі завищення від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 34126 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 05.10.2015 року.

Суддя Л.І. Свида