Справа № 804/1819/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Київ К/800/1191/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бухтіярової І.О.,

Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Орджонікідзенський гірничо-збагачувальний комбінат»
на постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року
у справі№804/1819/13-а
за позовомПублічного акціонерного товариства «Орджонікідзенський гірничо-збагачувальний комбінат»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби
проскасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Орджонікідзенський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі по тексту - позивач, ПАТ «ОГЗК» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 08 жовтня 2012 року №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року, а в задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року.

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, яка є правонаступником Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, СДПІ) заперечень на касаційну скаргу не подала.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «ОГЗК» з питань достовірності нарахування суми, від'ємного значення по декларації за червень 2012 року та достовірності нарахування суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах за червень, липень 2012 року.

За результатами означеної перевірки було складено акт від 18 вересня 2012 року №368/17-01/00190928, в якому зафіксовано встановлені податковим органом порушення ПАТ «ОГЗК» пунктів 198.1, 198.2 статті 198 та статті201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду ПДВ (рядок 19 декларації з податку на додану вартість) в декларації з ПДВ за травень 2012 року у розмірі 600000,00грн., а також до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21.2 декларації з податку на додану вартість) в декларації з ПДВ за червень 2012 року в розмірі 600000,00грн.

На підставі висновків зазначеного акта відповідачем 08 жовтня 2012 року винесено податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 600000,00 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 150000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про помилковість позиції податкового органу щодо завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з огляду на наявність у останнього всіх законодавчо визначених підстав для включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених за наслідками виконання господарських операцій контрагентом позивача.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд зауважив на непроведенні судом оцінки достовірності документів, поданих позивачем на підтвердження реального виконання спірної господарської операції. Крім того, з огляду на відсутність у переліку зареєстрованих основних видів діяльності виконавця - контрагента позивача таких, під які підпадають надані послуги по спірному договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у контрагента позивача права і реальної можливості надавати консультаційні послуги з технічних, економічних, юридичних та інших питань, які потребують спеціальних знань, освіти та відповідних трудових ресурсів.

Крім того, апеляційний суд зауважив на ненаданні позивачем доказів фактичного отримання ним консультаційних послуг від відповідного контрагента.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту - ПК України).

У розумінні підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 ПК України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пункт 198.2. названої статті встановлює, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03 листопада 2011 року між ПАТ «ОГЗК» та ТОВ «Продімпорттрейд» було укладено договір надання послуг №03112011/1К, відповідно до якого Замовник (позивач) в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання, а Виконавець (ТОВ «Проімпорттрейд») зобов'язується відповідно до завдання Замовника надавати йому за плату такі послуги:

1) надання консультацій щодо відведення земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, для видобування Замовником корисних копалин на цих земельних ділянках;

2) надання консультацій щодо оформлення необхідної землевпорядної документації для оформлення Замовником права користування земельними ділянками;

3) підготовка пакетів документів, необхідних для отримання та погодження та затвердження проектів відведення земельних ділянок державної власності по наступним кар'єрам Замовника: Олександрівський кар'єр - земельні ділянки загальною площею 10,1га; Чкаловський кар'єр №1 - земельні ділянки загальною площею 19,0га; Шевченковський кар'єр - земельні ділянки загальною площею 31,6197га;

4) супроводження погодження та затвердження документів, передбачених підпунктом 3 пункту 1.1 цього Договору на всіх стадіях в державних органах різних рівнів: органи Державного агентства земельних ресурсів; органи містобудування та архітектури; органи природоохоронного та санітарно-епідеміологічного контролю; органи охорони культурної спадщини; органи лісового господарства; органи водного господарства; органи державного гірничого нагляду;

5) виявлення можливих ризиків для Замовника при здійсненні діяльності, пов'язаної з оформленням права користування земельними ділянками державної власності для видобутку корисних копалин; у разі виявлення ризиків для Замовника - аналіз можливих шляхів їх уникнення та подолання у відповідності до норм діючого законодавства України та доведення їх до відому Замовника;

6) інформаційний супровід проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування Замовнику, у тому числі й у разі необхідності забезпечення присутності представника Виконавця у державних органах;

7) супровід укладання правочинів щодо оформлення права користування земельними

ділянками Замовником та державної реєстрації таких правочинів у разі необхідності, визначеної діючим законодавством України;

8) надання консультацій щодо визначення раціонального розміру плати за користування земельними ділянками Замовником (орендна плата, оподаткування тощо) у відповідності з нормами діючого законодавства України;

9) надання консультацій щодо режиму використання земельних ділянок, які плануються до відведення під розширення кар'єрів Замовником з огляду на екологічне законодавство та про охорону земель.

Згідно пунктів 1.2, 1.3 Договору №03112011/1К на підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику послуг за цим Договором складається відповідний акт, який підписується Сторонами. Надання передбачених пункту 1.1 цього Договору послуг здійснюється Виконавцем у строк з моменту підписання цього Договору і не пізніше 31 березня 2012 року.

Пунктом 3.1 Договору також встановлено, що плата, яка підлягає сплаті Замовником Виконавцю за надання Виконавцем послуг за цим договором, складає 3000000,00грн., крім того ПДВ у сумі 600000,00грн., всього з ПДВ - 3600000,00грн.

01 березня 2012 року сторонами складено акт приймання-передачі виконаних послуг згідно договору №03112011/1К від 03 листопада 2011 року, відповідно до п.1.3 якого сторони договору дійшли згоди, що на день підписання цього акту Виконавцем в повному обсязі виконано, а Замовником прийнято послуги, передбачені цим договором.

Згідно акту приймання-передачі виконаних послуг від 01 березня 2012 року ТОВ «Продімпорттрейд» виписало рахунок-фактуру №03112011/1к та податкову накладну за №16 на загальну суму 3600000,00грн., в тому числі ПДВ - 600000,00грн.

Відповідно до платіжного доручення №135 від 07 березня 2012 року ПАТ «ОГЗК» перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «Продімпорттрейд» кошти у сумі 3600000,00грн., в тому числі ПДВ - 600000,00грн. за надання консультаційних послуг та інформаційний супровід документів згідно рахунку №03112011/1К від 01 березня 2012 року.

На підтвердження товарності та реальності виконання зазначеної угоди, позивачем зазначено про укладення договорів оренди земельних ділянок, а також отримання дозволів на зняття родючого шару грунту на вищевказаних земельних ділянках, що дозволило позивачу здійснювати видобування і збагачення марганцевої руди.

Однак, колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, що зазначені документи не є безумовними доказами реального виконання господарських операцій між позивачем та ТОВ «Продімпорттрейд».

Так позивачем не надано доказів на підтвердження, яким саме чином контрагентом надавались консультації і як такі застосовувались у господарській діяльності позивача (доводились до відома керівництва, технічного персоналу, впроваджувались в діяльності підприємства).

Надані позивачем первинні документи не містять таких характеристик наданих послуг, як їх об'єм, зміст, дати та місця їх здійснення, а також пов'язаність цих послуг із контрагентом позивача.

Не надано доказів на підтвердження здійснення підготовки проектів документів саме ТОВ «Продімпорттрейд», супроводження останнім процесів погодження та затвердження документів, необхідних для отримання, погодження та затвердження проектів відведення земельних ділянок.

В касаційній скарзі платник податків зазначає на порушеннях судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, проте жодних доказів на підтвердження зазначеного ним не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про доведеність факту порушення позивачем податкового законодавства та правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзенський гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 20143 року у справі №804/1819/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: І.О. Бухтіярова

І.В. Приходько