Справа № 1013/6977/12
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/50326/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Васильченко Н.В., Гончар Л.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області про визнання рішення неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2012 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася в Ірпінський міський суд Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області (далі - відповідач), в якому просила визнати неправомірними дії та зобов'язати відповідача поновити з 1 січня 2012 року виплату пенсії за віком на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», провести нарахування та виплату пенсії з урахуванням вже проведених виплат, здійснити перерахунок та скасувати нарахування переплати пенсії за період з 26 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідно до Указу Президента України від 27 березня 1998 року №227/98 на наказу начальника Управління юстиції в Київській області від 7 квітня 1998 року №230 вона була призначена та приступила до виконання обов'язків судді Бородянського районного суду Київської області, де працювала на час розгляду справи.

24 квітня 2010 року їй виповнилося 50 років, має 30 років страхового стажу роботи, з них 14 років на посаді судді Бородянського районного суду Київської області, є постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії.

З 26 квітня 2010 року їй було призначено пенсію за віком на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», яку вона отримувала до 31 грудня 2011 року.

З 1 січня 2012 року їй було припинено виплату пенсії, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На думку позивача, такі дії відповідача є неправомірними, тому просить визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати відповідача поновити їй з 1 січня 2012 року виплату пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», провести з цієї дати відповідні нарахування та виплатити пенсію з урахуванням вже проведених виплат, здійснити перерахунок та скасувати нарахування передплати пенсії за період з 26 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 43731,18 грн.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16 серпня 2012 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області щодо припинення з 1 січня 2012 року виплати пенсії за віком на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та нарахування переплати пенсії за період з 26 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області поновити ОСОБА_4 з 1 січня 2012 року виплату пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», провести з цієї дати відповідні нарахування та виплатити пенсію з урахуванням вже проведених виплат, здійснити перерахунок та скасувати нарахування передплати пенсії за період з 26 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 43731,18 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області задоволено частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 серпня 2012 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області щодо нарахування переплати пенсії ОСОБА_4, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за період з 26 квітня 2010 року по 30 вересня 2011 року неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області здійснити перерахунок та скасувати нарахування переплати пенсії ОСОБА_4, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за період з 26 квітня 2010 року по 30 вересня 2011 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судами апеляційної інстанції, відповідно до Указу Президента України від 27 березня 1998 року №227/98 та наказу начальника Управління юстиції в Київській області від 7 квітня 1998 року №230 позивач призначена суддею Бородянського районного суду Київської області.

Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» від 19 лютого 2004 року №1525-ІV позивача обрано на посаду судді Бородянського районного суду Київської області безстроково.

Позивачу 24 квітня 2010 року виповнилося 50 років, позивач має більше 30 років страхового стажу, з яких 14 років на посаді судді Бородянського районного суду Київської області.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області та отримує пенсію за віком у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Позивачу з 1 січня 2012 року припинено виплату пенсії, призначеної відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Листом від 29 травня 2012 року №1721/03 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії державного службовця, згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" з тих підстав, що пенсія, відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" та статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», призначається лише у разі виходу судді у відставку.

Крім того, відповідач повідомив позивача про те, що їй нараховано переплату пенсії за період з 26 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 43731,18 грн.

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, вважаючи такі дії відповідача неправомірними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначено Конституцією і законами України, зокрема, на час виникнення спірних відносин - Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII (далі - Закон №2862-XII).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону №2862-XII, судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті, щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Відповідно до статті 2 вищевказаного Закону, посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону №3723-XII, є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Статтею 23 Закону України "Про державну службу" (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) встановлено граничний вік перебування на державній службі, який на час виникнення спірних відносин становив 60 років для чоловіків і 55 років для жінок. Крім того, вказаною статтею визначено, що у разі необхідності керівник державного органу за погодженням з начальником Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України може продовжити термін перебування на державній службі, але не більш як на п'ять років. У виняткових випадках після закінчення цього терміну державні службовці можуть бути залишені на державній службі лише на посадах радників або консультантів за рішенням керівника відповідного державного органу.

Граничний вік перебування на державній службі фактично є пенсійним віком для цієї категорії працівників.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» визначено підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір, а також передбачено, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Особи, які досягли пенсійного віку, мають право на отримання пенсії державних службовців (за наявності відповідних підстав) та продовження терміну перебування на державній службі (за наявності погодження начальника Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України).

Згідно вищенаведених статей в чинній редакції Закону України «Про державну службу» (у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI), пенсійний вік державних службовців та граничний вік перебування на державній службі, який на сьогодні становить 65 років, не збігаються.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV, а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України "Про статус суддів", судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Із системного аналізу статті 43 Закону України "Про статус суддів" слідує, що вона регулює відносини, пов'язані з відставкою судді, яка, у свою чергу, є підставою для виникнення спеціальної правоздатності у судді для набуття особливого соціального забезпечення.

Вищевказана стаття посилює гарантії незалежності суддів порівняно з іншими категоріями державних службовців, право на пенсію яких передбачено статтею 37 Закону України «Про державну службу», зокрема, передбачає можливість вибору суддею одного з двох варіантів соціального забезпечення у разі виходу у відставку - отримання пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання.

Як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

З огляду на особливий статус суддів, як носіїв державної влади з притаманним їм спеціальним соціальним захистом та конституційними гарантіями їхньої незалежності, стаття 43 Закону України "Про статус суддів" не суперечить положенням статті 37 Закону України «Про державну службу» та не обмежує право суддів на отримання пенсії державних службовців, а встановлює для них додаткові гарантії. У зв'язку з цим судді мають право на отримання пенсії на визначених Законом України «Про державну службу» умовах в разі досягнення ними пенсійного віку.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Наведеною статтею, в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач, яка на час звернення за призначенням пенсії працювала суддею Бородянського районного суду Київської області, мала право на призначення пенсії державного службовця в розмірі, визначеному статтею 37 Закону №3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), а після набрання з 1 жовтня 2011 року чинності Законом №3668-VI, яким внесено зміни до вказаної статті, - на отримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону №1058-IV.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2013 року у справі №21-452а13.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції обґрунтовано не погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову у повному обсязі, оскільки з 1 жовтня 2011 року позивач не має права на отримання пенсії державного службовця в розмірі, визначеному статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Позовні вимоги в частині скасування переплати пенсії за період з 26 квітня 2010 року по 30 вересня 2011 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з урахуванням дати набрання чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI - з 1 жовтня 2011 року.

Отже, з урахуванням викладеного, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції належним чином дослідив матеріали справи та виніс обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :