Справа № 2а-1989/10/2270
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

Судді-доповідачаКоротких О.А.,
Суддів:Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши заяву Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області (правонаступник Славутська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області) (далі - ОДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОДПІ про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 червня 2015 року рішення суду першої інстанції про задоволення позову, залишив без змін.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права що, на думку заявника, підтверджується рішеннями касаційного суду від 26 лютого та 16 липня 2014 року (К/800/63541/13, К/800/46456/13 відповідно).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України, погодившись з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову виходив із того, що цей суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що положенням Закону України «Про плату за землю» та Земельного кодексу України статті 125,126, яку регулюють випадки набуття права власності чи права користування на земельну ділянку як окремий об'єкт та які щодо спірних відносин є загальним. Проте перевагу мають спеціальні норми, що регулюють випадки набуття власності на землю чи права користування нею внаслідок придбання споруди, розміщеної на земельній ділянці, за наведених обставин, норми статті 377Цивільного кодексу України.

Разом із тим у рішеннях суду касаційної інстанції, на які посилається заявник, обґрунтовуючи наявність інакшого правозастосування, вбачається, зокрема, що Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26 лютого 2014 року, погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову виходив із того, що матеріали справи не містять доказів щодо наявності у позивача права власності чи права користування спірною земельною ділянкою, а також доказів державної реєстрації цих прав. В ухвалі від 16 липня 2014 року, суд касаційної інстанції погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції про задоволення позову, виходив із того, що цей суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у податкового органу були відсутні правові підстави для нарахування позивачу податкових зобов'язань з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій із земельного податку за 2011рік та орендної плати за землю за період з 1 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року, оскільки підстави для нарахування орендної плати та земельного податку за вказані вище земельні ділянки виникли у позивача лише з дати, з якою закон пов'язує виникнення таких підстав.

Таким чином, рішення касаційного суду додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_4 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області (правонаступник Славутська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області) про скасування податкового повідомлення-рішення, до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 червня 2015 року.

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: І.Л. Самсін
О.О. Терлецький