Справа № 2-а/1970/1738/11
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2011-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 2-а/1970/1738/11

19 липня 2011 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Подлісної І. М.

секретаря Подорожної Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 підприємства «Захід - Хліб - Збут - 2002» до ОСОБА_1 об 'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Захід - Хліб - Збут - 2002» звернулось до адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень - рішень № /0 від 10 лютого 2011 року, № /0 від 10 лютого 2011 року, № /0 від 20 січня 2011 року, посилаючись на те, що вони прийняті на підставі акту про результати виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 р. по 30.06.2010 р. валютного та іншого законодавства з 01.10.2009р. по 30.09.2010р. № 114/23-522/31914381 від 25.01.2011 р. та акту камеральної перевірки з ПДВ по питаннях дотримання вимог податкового лодавства за період з 01.11.2010 р. по 30.11.2010 р., які містять формальні однобокі висновки, що зроблені без врахування обставин справи, без надання об"єктивної оцінки документів, що були предметом дослідження під час її проведення а оспорювані податкові повідомлення - рішення є незаконними та підлягає скасуванню.

В суді представник позивача ОСОБА_2 підприємства «Захід -Хліб - Збут -» позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, податкове повідомлення -рішення № /0 ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції від матого 2011 року, податкове повідомлення -рішення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 'єднаної державної податкової інспекції від 04 квітня 2011 року, податкове млення - рішення № /0 ОСОБА_1 об'єднаної державної кової інспекції від 20 січня 2011 року - визнати протиправними та скасувати. Представник відповідача ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової 'ї позовні вимоги не визнав. Проти їх задоволення заперечив та вказав, що овим органом правомірно прийнято податкові повідомлення - рішення, а тому ~и для задоволення позову відсутні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, и та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що вказаний позов підлягає до іення, виходячи із наступних підстав.

Працівниками державної податкової служби проведено виїзну перевірку ного підприємства «Захід - Хліб - Збут - 2002» з питань дотримання вимог кового законодавства за період з 01.10.2009 р. по 30.06.2010 р. валютного та ого законодавства з 01.10.2009р. по 30.09.2010р. про що складено акт № 114/23-2/31914381 від 25.01.2011 р. на підставі якого винесено податкове повідомлення -лення ОСОБА_1 ОДШ (надалі Відповідач або податковий орган) за № /0 від 10 лютого 2011 року, яким позивачу збільшено суму податкового зобов 'язання за платежем податок на прибуток підприємств 36 557 грн. 37 коп., в т. ч. 29245 грн. 90 коп. за основним платежем та 7 311 грн. 47 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, податкове повідомлення - рішення № /0 від 10 лютого 2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов 'язання за платежем шодаток на додану вартість на суму 218 025 грн. 50 коп., в т.ч. за основним платежем 124 586 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 93 439 грн. 50 коп..

Позивач не погоджуючись із вказаними рішеннями оскаржив їх у адміністративному порядку і за результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень рішень відповідачем прийнято рішення про результати розгляду скарг за яким ДПА в Тернопільській обл. залишила без задоволення скаргу підприємства, а податкове повідомлення рішення № /0 від 10 лютого 2011 року без змін. Також вказаним рішенням податкове повідомлення - рішення Л« /0 від 10 лютого 2011 року скасоване в частині збільшення суми грошового зобов'язання по ПДВ за основним платежем в розмірі 27239,50 грн. та штрафними санкціями в сумі 20 429,60 грн., а в решті вказане рішення залишено без змін.

З врахуванням наведеного ОСОБА_1 об'єднана державна податкова інспекція приймає податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 04 квітня 2011року, яким збільшує позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 170 356 грн. 40 коп. в т.ч. за основним платежем 97 346 грн. 50 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 73 009 грн. 90 коп..

Позивач не погоджуючись із вказаними рішеннями податкових органів оскаржує їх у адміністративному порядку до ДПА України, яка своїм рішенням від 09.06.2011 р. залишає скарги приватного підприємства «Захід - Хліб - Збут - 2002» без задоволення, а рішення без змін.

Вказане рішення ДПА України від 09.06.2011 року про результати розгляду повторних скарг приватне підприємство «Захід - Хліб - Збут - 2002» отримало 16.06.2011р.

Відповідно до п. 56.10 cm. 56 Податкового кодексу України рішення ДПА України, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

З огляду на те, що оспорювані рішення контролюючого органу, прийняті останнім на підставі акту планової виїзної перевірки від 25.01.2011р., висновки якого побудовані на припущеннях внаслідок невірного застосування норм Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до спірних правовідносин, а тому такі рішення підлягають скасуванню.

Проведеною перевіркою податковим органом встановлено порушення п. 1.32 ст. 1, пп. 5.5.1 п. 5.5, 5.1 cm. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що полягало у завищенні суми валових витрат на загальну суму 54 875,00 грн., внаслідок безпідставного включення до них у 4 кварталі 2009 р. - 12 161,00 грн., у 1 кв.2010р. - 13242,00 грн., у 2 кв. 2010р. - 13 446,00грн., у 3 кв. 2010р. - 16 026,00грн. сум відсотків, сплачених банківській установі за користування кредитом, що був використаний на поліпшення основного засобу, що віднесений підприємством до невиробничого фонду. Вказаним основним засобом, який віднесено до невиробничого фонду є приміщення клубу дозвілля з підприємством громадського харчування, що розташоване за адресою м. Тернопіль бульвар Т. Шевченка, 23.

Вказані висновки акту перевірки, на думку ОСОБА_1 ОДШ випливають з кредитного договору №34/К від 30.10.06р.. В судовому засіданні встановлено, що дане приміщення клубу дозвілля з підприємством громадського харчування, що розташоване за адресою м. Тернопіль бульвар Т. Шевченка, 23 загальною площею 511,00 м2 придбане ПП «Захід - хліб - збут -2002» 30.10.2003 року на підставі договору купівлі - продажу. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано 01.12.2003 р. ОСОБА_1 міським бюро технічної інвентаризації. В подальшому, у підприємства виникла необхідність проведення ремонтно будівельних робіт у придбаному приміщенні.

Із-за відсутності вільних обігових коштів, підприємство 16.05.05 р. уклало кредитний договір № СМ-600/03Т/2005 з АКБ «Райффайзенбанк Україна» на загальну суму 1 500 000,00 грн. Пп. 1.7.1 п.1.7 кредитного договору його сторони визначили порядок надання кредиту траншами, з яких 5-ий транш в сумі 100 000,00 грн. спрямований для проведення ремонту предмета іпотеки. При цьому слід зауважити, що предметом іпотеки, згідно до договору № PCL-600/399T/2005 від 16.05.05 p., є приміщення клубу дозвілля з підприємством громадського харчування, що розташоване за адресою м. Тернопіль бульвар Т. Шевченка, 23 загальною площею 511,00 м2. Провівши відповідний ремонт та покращення приміщення клубу дозвілля з підприємством громадського харчування, що розташоване за адресою м. Тернопіль бульвар Т. Шевченка, 23 ПП «Захід - хліб - збут -2002» забезпечив їх (покращень) тржавну реєстрацію про що ОСОБА_1 міським бюро технічної інвентаризації тдано свідоцтво про право власності від 09.08.2006 р. на 622,00 м2. Разом з тим, доховуючи, що умови кредитного договору від 16.05.05 р. № СМ-600/03Т/2005 з АКБ тРайффайзенбанк Україна» були не настільки привабливі, ПП «Захід - хліб - збут -3002» перекредитувалося в іншій фінансовій установі. Зокрема, 30.10.06 р. шОтриємство уклало кредитний договір №34/К з ВАТ «КРЕДОБАНК» на загальну суму 2500 000,00 грн. Відповідно до пп. 2.1.2 цього договору, вказаний кредит тідприємством береться для погашення кредитної заборгованості в «Райффайзенбанк Україна» та оплату оздоблювальних робіт приміщення по бульварі ОСОБА_3, 23 у м. Тернополі. Крім того, кредитний договір № 34/К з ВАТ «КРЕДОБАНК» передбачав шкримання кредитних коштів траншами. П. 5.1 Договору № 34/К від 30.10.06 р. твначено, що повернення суми кредиту здійснюється відповідно до графіку повернення шредиту, який є додатком № 1 до цього договору. Так, згідно до графіку погашення юборгованості по кредиту починаючи з жовтня 2007 р. по жовтень 2010 р. (36 місяців) підлягало до сплати Позивачем 833 400,00 грн. (36 X 23150,00 грн.) основного боргу, з яких 277800,00 грн. ( 12 X 23150,00) підлягало оплаті в період охоплений тревіркою. Як слідує з пп. 5.7.1 п.5.7 Договору №34/К від 30.10.06р., при відсутності у Позивача прострочення в оплаті як основного боргу так і платежів по сплаті мроцентів та комісій, погашення заборгованості останнім здійснювалось по строковим платежам за поточний місяць. Зокрема, за період охоплений перевіркою ПП «Захід - хліб - збут - 2002» сплачено 277 800, грн. - основного боргу та 445 423,11 грн. відсотків та комісій банку.

Таким чином, станом на дату завершення планової перевірки, Відповідачем не враховано, що на даний час Позивачем здійснюється погашення не II, а І траншу кредиту, а тому відсотки нараховані за користуванням кредитними коштами не відносились до кредитних ресурсів взятих для виконання певних робіт у приміщенні по бульварі ОСОБА_3, 23 у м. Тернополі, а сплачувались за отримання коштів призначених для погашення кредитної заборгованості в «Райффайзенбанк Україна».

Слід також зауважити, що згідно до наказу ПП «Захід - хліб - збут - 2002» від 15.08.06 р. № 17/4 приміщення клубу дозвілля з підприємством громадського харчування, що розташоване за адресою м. Тернопіль бульвар Т. Шевченка,23 використовується у господарській діяльності підприємства як склад готової продукції. Про даний факт свідчить також довідка про результати виїзної позапланової документальної перевірки ОСОБА_1 ОДШ від 06.10.06 р. № 17450/23-623/31914381.

Таким чином, висновки акту перевірки податкового органу щодо наявності з боку Позивача порушень п. 1.32 ст. 1, пп. 5.5.1 п. 5.5, 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не відповідають вимогам п. 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавств затвердженого наказом ДПА У № 984 від 22.12.10 р., зареєстрованого в Мінюсті 12.01.11 р. за № 34/18772, оскільки факти нібито виявлених порушень податкового законодавства викладені в акті документальної перевірки не чітко, не об'єктивно та не в повній мірі, без посилання на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Крім того, проведеною перевіркою, встановлено порушення пп. 8.1.1, пп. 8.1.2 п. 8.1, пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що полягало у завищенні суми амортизаційних відрахувань на 62 108,62 грн., у тому числі за 2 кв.10р. на суму 31 367,99 грн. та за 3 кв. 2010р. на ЗО 740,63 грн.

За висновком податкового органу, зазначені порушення пов'язані із нікчемністю договору підряду № 01/07-08-14 від 01.07.08р. ( ст.203, ст.228 ЦК України) із-за нібито наявності ознак неможливості виконання згаданого договору підряду з боку TOB «С.ДЖ.Р.Груп».

Підставою для такого висновку послужила інформацію слідчого управління податкової міліції ДПА України про те, що відносно директора TOB «С.ДЖ.Р.Груп» ОСОБА_4 порушено кримінальну справу № 69-107 за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Як свідчить акт перевірки, в ході досудового слідства у згаданій кримінальній справі податковим органом встановлено, що гр. ОСОБА_4 TOB «С.ДЖ.Р.Груп» зареєстрував за винагороду, наміру здійснювати господарську діяльність не мав.

Враховуючи дану обставину, Відповідач прийшов до висновку, що Позивачем порушено ст. 228 ЦК України щодо укладення правочину, який суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний порядок, спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже є нікчемним.

При цьому на думку відповідача порушення публічного порядку при укладенні та виконанні згаданого договору підряду полягає також у тому, що гр. ОСОБА_4 не маючи жодного відношення до діяльності TOB «С.ДЖ.Р.Груп» не підписував також жодних документів фінансово-господарської діяльності, а також не уповноважував будь - кого на вчинення таких дій, а тому договір підряду №01/07-08-14 від 01.07.08р. не підписаний уповноваженими особами, а операції з продажу та придбання товарів (робіт, послуг), які відображені у податковій звітності не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту, оскільки були спрямовані виключно для отримання податкової вигоди Позивачем.

Проте, такий висновок ОСОБА_1 ОДШ є помилковим, оскільки відповідно до ст.. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов 'язкова ознака -специфічна мета -порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню. Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом або за довіреністю. Наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину. Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком.

Відповідач всупереч вимог чинного законодавства роблячи висновок про нікчемність договору підряду № 01/07-08-14 від 01.07.08 р. ОСОБА_1 ОДШ не посилається на вирок суду в кримінальній справі як на доказ вини, а лише зазначає про наявність порушеної кримінальної справи відносно директора TOB «С.ДЖ.Р.Груп» ОСОБА_4, однак, як свідчить постанова старшого слідчого з ОВС СУ ПМ ДПА України ОСОБА_5 від 27.04.2011р., кримінальна справа № 69-107 порушена відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України закрита за відсутності складу злочину. Зі змісту постанови про закриття кримінальної справи вбачається, що підставою до закриття кримінальної справи слугували встановлені та доведені факти про те, що гр. ОСОБА_4 дійсно являється засновником, а також директором TOB «С.ДЖ.Р.Груп», яке очолює з 01.07.2008 р., а також факти здійснення господарської (будівельної) діяльності товариством.

Отже, висновок відповідача про незаконне заволодіння дохідною частиною бюджету, як майном держави внаслідок укладання та виконання Позивачем та TOB «С.ДЖ.Р.Груп» правочину є помилковим.

Крім того, про безпідставний висновок податкового органу щодо нікчемності договору підряду свідчить і те, що не заперечується і податковим органом, що в березні 2010 р. внаслідок проведення та закінчення будівельних робіт, обсяг яких було визначено у вищезгаданому договорі підряду, здано в експлуатацію борошномельний комплекс по вул. Гайовій,44 у м. Тернополі, внаслідок чого цьому нерухомому майну присвоєно адресний номер ( вул. Гайова 44,а) та проведено його державну реєстрації про що видано відповідне свідоцтво на право власності. На підставі наказу директора ПП «Захід - хліб - збут -2002» № 6 від 25.03.10 р. вказаний борошномельний комплекс зараховано на баланс підприємства до складу основних фондів 1 групи балансовою вартістю 5 641 836,20 грн.

Пп. 8.2.1 n. 8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку приємств» визначено, що під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні чості, що призначаються платником податку для використання у господарській ільності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних (4шв з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість /мшх перевищує 1 000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або Іжоральним зносом. Отже з 25.03.10р. борошномельний комплекс набув статусу /тсновного фонду, оскільки призначений для використання в господарській діяльності 1 підприємства понад 365 календарних днів та перевищує вартість в 1000 грн.

П.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що амортизації підлягають витрати, крім інших, на проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів. Водночас, пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів розуміє поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

З огляду на викладене податковим органом ге доведено в чому полягає порушення 8.1.1, пп. 8.1.2 п. 8.1, пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки або борошномельний комплекс по вул. Гайовій,44 а у м. Тернополі не відноситься до основних фондів, або він є основним фондом, однак не призначений для використання в господарській діяльності, або норми амортизації нарахованої не відповідають нормам встановленим пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону.

Що стосується податкових повідомлень - рішень ОСОБА_1 ОДШ від 10.02.11 р. № /0 та № НОМЕР_1 від 04.04.11 р., яким Позивачу збільшено суму грошового зобов 'язання по податку на додану вартість в сумі 170 356,40 грн., то підставою для його винесення на думку відповідача став факт порушення ПП «Захід -хліб-збут -2002» пп. 7.2.1, пп. 7.2.3, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. .4.1 п.7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що полягав у безпідставному включенню до складу податкового кредиту звітного періоду сум податку на додану вартість по податкових накладних, виписаних у періодах відмінних від звітного.

На думку податкового органу позивачем неправомірно включено: до складу податкового кредиту звітної декларації по ПДВ за жовтень 2009 р. суму ПДВ в розмірі 2 251,66 грн. по податковій накладній виписаній Городенківською державною сортодослідною станцією у червні 2009 р.; до складу податкового кредиту звітної декларації по ПДВ за жовтень 2009 р. суму ПДВ в розмірі 154,78 грн. по податковій накладній виписаній TOB «Епіцентр К» у червні 2009р.; до складу податкового кредиту звітної декларації по ПДВ за жовтень 2009 р. суму ПДВ в розмірі 4 768,33 грн. та 5 245,17 грн. по податкових накладних виписаних TOB «Агропромислова фірма» Родник» у червні 2009 р.; до складу податкового кредиту звітної декларації по ПДВ за січень 2010 р. суму ПДВ в розмірі 95 416,66 грн. по податковій накладній виписаній TOB «Агрофірма Трипілля» у вересні 2009р.

Однак, ОСОБА_1 ОДШ залишено поза увагою те, що при подачі додатку № 5 до звітної декларації по ПДВ за жовтень 2009 р. ПП «Захід - хліб - збут -2002» не зазначало у ньому як підставу для включення до податкового кредиту сум ПДВ в розмірі 2 251,66 грн. по податковій накладній виписаній Городенківською державною сортодослідною станцією у червні 2009 р. Вказані суми ПДВ по податкових накладних № 82 від 18.08.09р. та № 84 від 25.08.09р., одержаних Позивачем у жовтні 2009р. від Городенківської державної сортодослідної станції датовані не червнем 2009 р. а серпнем 2009 р., та увійшли до показників уточнюючого розрахунку, поданого до ОСОБА_1 ОДШ 23.10.09 р., а в подальшому знайшли своє відображення в уточнюючому розрахунку, поданого Відповідачу 27.04.10 р. Аналогічно, сума ПДВ в розмірі 154,78 грн. згідно податкової накладної, одержаної Позивачем у жовтні 2009р. від ТзОВ «Епіцентр К» увійшла до показників уточнюючого розрахунку, поданого до ОСОБА_1 ОДШ 23.10.09р.. При цьому слід зауважити, що податкова накладна, одержана від ТзОВ «Епіцентр К» датована не червнем 2009 р. а серпнем, а саме 20.08.09р. №0 006787/ТШ.

Щодо висновку ОСОБА_1 ОДШ по неправомірному формуванню податкового кредиту з підстав отримання податкової накладної від TOB «Агропромислова фірма «Родник», то судом встановлено, що згідно додатку № 5 до звітної декларації по ПДВ за жовтень 2009 р. ПП «Захід - хліб - збут -2002» не зазначало у ньому як підставу для включення до податкового кредиту сум ПДВ в розмірі 4 768,33 грн. та 5 245,17 грн. по податкових накладних виписаних TOB «Агропромислова фірма» Родник» у червні 2009 р. В жовтні 2009 р. згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов 'язань у зв 'язку з виправленням самостійно виявлених помилок ( заміна податкової накладної та проведення розрахунку), поданого разом з додатком № 5 до ОСОБА_1 ОДШ 23.10.09 р., підприємством виправлено суму ПДВ з 5 245,17 грн. на 4 768,33 грн., що в загальному не вплинуло на перерахунок сум як податкових зобов 'язань так і податкового кредиту. Вказане коригування було пов'язане із заміною податкової накладної № 16 від 30.06.09 р. на загальну суму З 1471,00 грн. в т.ч. ПДВ 5 245,17 грн., сума ПДВ по якій була відображена у складі податкового кредиту декларації за липень 2009 р. ( подана до податкового органу 18.08.09р.) на податкову накладну № 16 від 30.06.09р. загальною сумою 2 8610,00 грн. в т.ч. ПДВ 4 768,33 грн. розрахунки по якій і були проведені у жовтні 2009 р. ( платіжне доручення № 3190 від 30.10.09р.).

Що стосується правомірності формування підприємством податкового кредиту в сумі 95 416,66 грн. внаслідок здійснення господарських операцій з TOB «Агрофірма Трипілля» у січні 2010 р., то судом встановлено, що між ПП «Захід - хліб -збут -2002» та TOB «Агрофірма Трипілля» 28.09.09 р. укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №28/09/09 пшениця. Предметом вказаного Договору поставки відповідно до його п.1.1 є обов 'язок постачальника поставити, а обоє 'язок покупця оплатити сільськогосподарську продукції, а саме пшеницю 3 класу в кількості та асортименті, визначених даним Договором. Сторони, згідно до пп. 2.1-2.3 Договору, погодили загальну кількість поставленого товару - 500 т. загальною вартістю 625 715,00 грн. Поставка, відповідно до пп.4.1 Договору, здійснюється на умовах EXW ДП «Радившів КХП».

Незважаючи на відсутність факту поставки обумовленої вище кількості сільськогосподарської продукції, доказом чого є відсутність підпису уповноваженої особи Позивача про отримання товару на видатковій накладній від 30.09.09 р., TOB «Агрофірма Трипілля» виписала на адресу Позивача податкову накладну за № 76 від 30.09.09р. на загальну суму 625 715,00 грн. в т.ч. ПДВ -104 285,83 грн. В подальшому, 25.01.10р . ПП «Захід - хліб - збут -2002» та TOB «Агрофірма Трипілля» уклали додаткову угоду № 1 до договору поставки сільськогосподарської продукції № 28/09/09 від 28.09.09 р., якою змінили базову ціну за тону пшениці 3 класу з 1 251,43 грн. на 1 145,00 грн. Внаслідок укладення додаткової угоди вартість поставки сільськогосподарської продукції змінилась з 625 715,00 грн. в т.ч. ПДВ - 104 285,83 грн. на 572 500,00 грн. в т.ч. ПДВ 95 416,67грн.

Згідно до п. 4 додаткової угоди від 25.01.10 р. сторони домовились про строк поставки - до 27.01.10 р. Пп. 5.1.2 Договору сторони визначили, що перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок Постачальника здійснюється по факту перепису складської квитанції на зерно. На виконання вимог договору, 27.01.10 р. оформлено складську квитанції на зерно №179. В цей-же день, Позивачем укладено з ДП «Радивилівський комбінат хлібопродуктів» договір №31 на відповідальне зберігання зерна.

Також, ПП ««Захід - хліб - збут -2002» 27.01.10 р. відповідно до платіжного доручення № 3369 перерахував TOB «Агрофірмі Трипілля» 572 500,00 грн. (в т.ч. ПДВ 95 416,67 грн.). Під час укладення вищезгаданого договору поставки ПП «Захід - хліб - збут -2002» 25.01.10 р. отримало від TOB «Агрофірма Трипілля» розрахунок № 1/76 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від ЗО. 09.09 р. № 76. Згідно до даного розрахунку Позивачем, з урахуванням зменшення ціни договору, відкориговано ( в сторону зменшення) суму податкового кредиту в розмірі 8 869,17 грн.

З урахуванням цих обставин, підприємством при поданні звітної декларації по ПДВ за січень 2010 р. одночасно подано згаданий вище розрахунок коригування сум ПДВ до цієї податкової декларації , в якому відображено підстави для коригування податкового кредиту, а саме

зменшення ціни в сумі, щЬ в свою чергу випливає з додатковоїугоди до Договору поставки сільськогосподарської продукції №28/09/09 від 28.09.09р.

Пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відтак вказана норма є загальною, що визначає алгоритм розрахунку податкового зобов язання та процедуру відображення від 'ємного значення податку на додану вартість у податковій звітності платника податку, що унеможливлює її порушення з боку платника податку.

Пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» ( в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податкова ттладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія ється у продавця товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 статті 7 Закону України про ПДВ, датою ення права на податковий кредит є дата здійснення першої з подій: або дата ня коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, іуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з ттхористанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата мання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку ів (робіт, послуг).

Згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» овлено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними. Якщо на момент ірки платника податків органом державної податкової служби суми податку, дньо включені в склад податкового кредиту, залишаються не підтвердженими ковою накладною, то платник податку несе відповідальність у вигляді сових санкцій, визначених законодавством. Таким чином, Законом України про ПДВ заборонено включення до податкового ' витрат, пов'язаних зі сплатою ПДВ, які не підтверджені податковими йми чи іншими документами, перерахованими в пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 цього / Вказана норма закону не містить будь-яких обмежень щодо можливості ^ння одержувачем товарів (послуг) сум ПДВ, які зазначені у податкових дних минулих податкових періодів, до складу податкового кредиту звітного теріоду.

Вищезазначене цілком узгоджується із висновками акту планової перевірки підприємства від 25.01.11 р., серед яких, відсутні факти порушень наведеної вище норми.

Як вбачається з податкових накладних вони складені у відповідності до вимог пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та наказу Державної податкової адміністрації України "Про затвердження форм податкової накладної та порядку їх заповнення" від ЗО травня 1997 року № 165 (із змінами і доповненнями), будь-яких порушень порядку їх виписки та заповнення проведеною перевіркою не встановлено.

Крім того, Закон України „Про податок на додану вартість " містить норму, яка зобов'язує платника податків на ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, яким і підтверджується отримання податкових накладних таким платником податків.

П.п. 7.2.8. п. 7.2. ст. 7 Закону визначено, що платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку. За наявності оригіналу податкової накладної невключення її до зазначеного реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Форма і порядок заповнення реєстрів отриманих та виданих податкових накладних встановлюються центральним податковим органом.

Таким чином, зазначеною нормою Закону передбачено, що в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних відображається, зокрема, й дата отримання платником податків відповідної податкової накладної.

П. 1 Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від ЗО червня 2005 року № 244 ( в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що реєстр є формою для запису (реєстрації) отриманих та виданих податкових накладних. Вимогами вказаного Порядку встановлено, що ведення такого реєстру є правовою формою реєстрації отриманих платником податків податкових накладних. В свою чергу пунктом 7 вказаного Порядку встановлено, що реєстр є основою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість, тобто саме відомості, відображені в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних є підставою для відображення показників в податкових деклараціях платника податків з податку на додану вартість. Також, вказаним Порядком встановлено форму Реєстру виданих та отриманих податкових накладних, якою передбачено, що в реєстрі відображається дата виписки та дата отримання податкових накладних в окремих рядках реєстру.

Отже, Позивач за датою отримання податкових накладних, перелічених у акті перевірки, вніс всі передбачені законодавством відомості, зокрема, й відомості щодо дати отримання податкових накладних та згідно вказаних відомостей сформував податковий кредит з податку на додану вартість в податкових деклараціях за відповідний звітний період, оскільки включення таких даних Позивачем в інших періодах без наявності податкових накладних було б безпідставним.

З огляду на викладене в суді не встановлено, а відповідачем не доведено допущення з боку підприємства порушення норм Закону України «Про податок на додану вартість» та Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», а тому Податкові повідомлення -рішення ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції № /0 від 10 лютого 2011 року та № НОМЕР_1 від 04 квітня 2011року слід визнати протиправними та скасувати, повністю задовольнивши позовні вимоги ПП «Захід хліб збут -2002» в цій частині.

Що стосується вимог позивача про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення № /0 ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції від 20 січня 2011 року, то судом встановлено, що податковим органом проведено камеральну перевірку з податку на додану вартість, ПП «Захід хліб збут -2002» по питаннях дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.11.2010 р. по 30.11.2010 р., за результатами якої ОСОБА_1 ОДШ (надалі по тексту Відповідач або податковий орган) складено Акт № 2/1601/31914381 від 10.01.2011 р. «Про результати камеральної перевірки з податку на додану вартість ПП «Захід- хліб-збут-2002» (надалі по тексту Позивач або підприємство) по питаннях дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.11.2010 р. по 30.11.10 р.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.01.2011 р. №0 000011601/0, яким збільшено підприємству суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 254 407,50 грн. з яких: 169 605 грн. грошове зобов'язання по ПДВ та 84 802,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки та прийнятим податковим омленням-рішенням, ПП «Захід-хліб-збут-2002» оскаржувало його в чістративному порядку, однак, рішеннями ДПА в Тернопільській області від 31.03.2011 Л? 5098/10/25-007/135 та рішенням ДПА України від 09.06.2011 р. № 10817/6/25-0115, яке мано Позивачем 16.06.2011 р., скарги підприємства залишено без задоволення, а кове повідомлення-рішення від 20.01.2011 р. № /0 без змін. Як вбачається з висновків акту перевірки, податковий орган встановив порушення з підприємства вимог пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану ість» чинного на момент формування податкового кредиту, яке полягало у ідставності віднесення до складу податкового кредиту (його завищення) сум ПДВ в ірі 169 605,00 грн. по податкових накладних інших звітних періодів, які в свою чергу були чені до податкової декларації на підставі розрахунку коригування сум ПДВ за листопад Ор.

Вказаний висновок Відповідача є помилковим, оскільки, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону їни «Про податок на додану вартість» встановлено, що сума податку, що підлягає і (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою кового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті врахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного кового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого ідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового іу наступного податкового періоду. Вказана норма є загальною, що визначає тм розрахунку податкового зобов'язання та процедуру відображення від'ємного ня податку на додану вартість у податковій звітності платника податку, що чивлює її порушення з боку платника податку.

Судом встановлено, що спеціальних норм Закону України «Про податок на додану пь», які регулюють зазначене питання, ПП «Захід - хліб - збут -2002» не порушувало що свідчить і згаданий акт перевірки.

Згідно з пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в її чинній на дату подачі податкової декларації) податкова накладна складається у виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал кової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт,послуг).

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 статті 7 Закону України про ПДВ, датою виникнення а на податковий кредит є дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з ківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки ввідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних етових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що відчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Жодної згадки про 'в'язок включення податкової накладної до складу податкового кредиту в момент її иски в Законі немає.

Пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» оновлено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по латі податку, що не підтверджені податковими накладними. Якщо на момент перевірки тника податків органом державної податкової служби суми податку, попередньо іючені в склад податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковою "адною, то платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, начених законодавством.

За вказаних обставин в Законі міститься пряма норма, яка визначає правову ~таву для нарахування податкового кредиту платником податків - податкова накладна, ом із тим, Закон України «Про податок на додану вартість» містить імперативну му, яка носить забороняючий зміст і не дозволяє включити платнику податків до складу аткового кредиту суми податку на додану вартість, якщо у платника податків відсутнє ^ментальне підтвердження такого податкового кредиту, а саме: у разі відсутності 'іналу податкової накладної чи іншого подібного документа, на підставі яких згідно тожень Закону здійснюється документальне підтвердження сум податкового кредиту.

При цьому, у пп. 7.2.6. п. 7.2., пп. 7.4.5. п. 7.4., пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону визначено момент виникнення права платника податків на податковий кредит та момент, в який суми податку на додану вартість можуть бути віднесені платником податку до складу податкового кредиту, тобто той момент, в який платник податків має не тільки право на податковий кредит, але й достатні, визначені Законом правові та фактичні підстави для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного періоду. Тобто, аналіз вищевказаних положень Закону України «Про податок на додану вартість» надає достатні підстави для висновку, що платник податків має правову можливість скористатися правом на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту саме по даті фактичного отримання таким платником податків оригіналу податкової накладної.

Оскільки вказані норми закону про ПДВ не містять будь-яких обмежень щодо можливості включення одержувачем товарів (послуг) сум ПДВ, які зазначені у податкових накладних минулих податкових періодів, до складу податкового кредиту звітного місяця.

Про правомірність формування Позивачем податкового кредиту свідчить також факт отримання останнім у листопаді місяці 2010 р. податкових накладних, які виписані його контрагентами у вересні 2010 р., який відображений в Реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за листопад 20Юр . обов 'язок на ведення якого встановлено Законом України „Про податок на додану вартість ".

Відповідно до п.п. 7.2.8. п. 7.2. ст. 7 Законом України «Про податок на додану вартість» платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку. За наявності оригіналу податкової накладної невключення її до зазначеного реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Форма і порядок заповнення реєстрів отриманих та виданих податкових накладних встановлюються центральним податковим органом.

Зазначеною нормою Закону передбачено, що в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних відображається, зокрема, й дата отримання платником податків відповідної податкової накладної.

П. 1 Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від ЗО червня 2005 року № 244 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що реєстр є формою для запису (реєстрації) отриманих та виданих податкових накладних.

Таким чином, вимогами вказаного Порядку встановлено, що ведення такого реєстру є правовою формою реєстрації отриманих платником податків податкових накладних. В свою чергу пунктом 7 вказаного Порядку встановлено, що реєстр є основою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість, тобто саме відомості, відображені в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних є підставою для відображення показників в податкових деклараціях платника податків з податку на додану вартість. Також, вказаним Порядком встановлено форму Реєстру виданих та отриманих податкових накладних, якою передбачено, що в реєстрі відображається дата виписки та дата отримання податкових накладних в окремих рядках реєстру.

Оскільки, Позивач за датою отримання податкових накладних, перелічених у акті перевірки, вніс всі передбачені законодавством відомості, зокрема, й відомості щодо дати отримання податкових накладних та згідно вказаних відомостей сформував податковий кредит з податку на додану вартість в податковій декларації за відповідний звітний період, то включення таких даних Позивачем в інших періодах без наявності податкових накладних було б безпідставним.

На підставі системного аналізу вказаних правових норм суд приходить до переконання, що оспорюване податкове повідомлення - рішення № /0 Тернопічьської об'єднаної державної податкової інспекції від 20 січня 2011 року слід визнати протиправними та скасувати, повністю задовольнивши заявлені приватним підприємством «Захід - Хліб - Збут - 2002» позовні вимоги.

керуючись ст. ст. 2, б, 7, 72, 86, 160-163 КАС України, Податковим кодексом України, Законом України «Про податок на додану вартість», № 168/97-ВР від 03.04.1997p., Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 334 від 28.12.1994 року, Законом України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-Х11 від 04.12.1990р., суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Податкове повідомлення - рішення № /0 ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції від 10 лютого 2011 року, податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції від 04 квітня 2011 року, податкове повідомлення -рішення № /0 ОСОБА_1 об 'єднаної державної податкової інспекції від 20 січня 2011 року - визнати протиправними та скасувати.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.