Справа № 826/12296/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 вересня 2015 року 16:45 год. № 826/12296/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Нагорянського С.І., суддів Бояринцевої М.А., Добрянської Я.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа:Міністерства соціальної політики України Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
провизнання дій незаконними
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України, третя особа: Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій просила:

- визнати незаконними дії у відмові Міністерства соціальної політики України у визначенні ОСОБА_1 статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою підтвердження статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС вона зверталась до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, однак за результатами розгляду поданих нею документів, Комісія прийняла рішення про відмову у наданні зазначеного статусу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання у справі на 13 липня 2015 року.

У попередньому судовому засіданні 13 липня 2015 року позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити адміністративний позов.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2015 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 12 серпня 2015 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та її представника, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія І), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 виданого 07 листопада 2000 року.

Як вбачається з вкладки № НОМЕР_2 до посвідчення, позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

18 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із заявою стосовно вирішення питання про підтвердження статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Листом від 07 травня 2015 року № 356/20/132-15 Міністерство соціальної політики України повідомило позивача про те, що 26 серпня 2011 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було розглянуто особову справу ОСОБА_1 , за результатом розгляду було прийнято рішення щодо відмови у визначенні позивачу статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та водночас підтверджено статус потерпілої від Чорнобильській катастрофи категорії 2.

Вважаючи незаконними дії Міністерства соціальної політики України щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Нормативно-правовим актом, що визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ.

Статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 15 вищевказаного Закону, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі Порядок № 51).

Пунктом 10 Порядку № 51 передбачено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Відповідно до п. 15 Порядку № 51, спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з вимогами про встановлення їй статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській.

Так, за поданням Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації, 26 серпня 2011 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було розглянуто особову справу ОСОБА_1 стосовно встановлення статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

За результатами розгляду представлених позивачем документів, Комісія дійшла висновку про те, що надані документи не відображають безпосередньої участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у відповідності до Порядку № 51, а тому Комісією було прийнято рішення про відмову у визначенні позивачу відповідного статусу.

У подальшому, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2012 року у справі № 2а-2404/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС про зобов`язання надати відповідь на звернення, - позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо розгляду скарги ОСОБА_1 , зареєстровану Міністерством соціальної політики України 14 грудня 2011 року за №Ш-3336/П. Зобов`язано Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС розглянути скаргу ОСОБА_1 , зареєстровану Міністерством соціальної політики України 14 грудня 2011 року за №Ш-3336/П, та надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Як вбачається з листа Міністерства соціальної політики України від 23 грудня 2013 року № 1648/20/132-13, на виконання вказаного рішення суду, 18 грудня 2013 року справа ОСОБА_1 була повторно розглянута на засіданні Комісії, на якому було підтверджено рішення Комісії від 26 серпня 2011 року щодо відмови у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з встановленням відсутності підстав. У даному листі позивачу було також роз`яснено, що у разі представлення документів, передбачених Порядком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, до Управління праці та соціального захисту населення за місцем постійного проживання, справа може бути переглянута.

Крім того, судом встановлено, що рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 26 серпня 2011 року та від 18 грудня 2013 року були підтверджені на засіданні Комісії 25 лютого 2015 року.

Так, як було зазначено вище, листом від 07 травня 2015 року № 356/20/132-15 Міністерство соціальної політики України повідомило позивача про те, що 26 серпня 2011 року Комісією було знову прийнято рішення щодо відмови у визначенні позивачу статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та водночас підтверджено статус потерпілої від Чорнобильській катастрофи категорії 2.

Згідно змісту вказаного листа Міністерства соціальної політики України, представлені на засіданні Комісії документи не відображають безпосередньої участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому згідно з Порядком не можуть бути підставами для визначення статусу учасник а ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На виконання доручення Міністерства соціальної політики України, Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації додатково опрацював особову справу позивача та направив на повторний розгляду Комісії, на засіданні якої 25 лютого 2015 року вирішено підтвердити попереднє рішення Комісії від 26 серпня 2011 року щодо відмови позивачу у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Фактично у даній справі позивач оскаржує відмову відповідача у визначенні ОСОБА_1 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка оформлена листом від 07 травня 2015 року № 356/20/132-15.

Разом з тим, суд зазначає, що вищевказаним листом Міністерство соціальної політики України лише повідомило позивачу, що на засіданні Комісії 25 лютого 2015 року вирішено підтвердити попереднє рішення комісії від 26 серпня 2011 року щодо відмови у визначенні позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому, під час судового розгляду справи позивачем не доведено, а судом не встановлено порушень відповідачем вимог чинного законодавства, як і законних підстав для визнання незаконною бездіяльності Міністерства соціальної політики України.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для визнання незаконними дій Міністерства соціальної політики України щодо відмови у визначенні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що визнання незаконними дій Міністерства соціальної політики України є неналежним способом захисту порушеного права позивача, оскільки самі по собі дії суб`єкта владних повноважень не спричиняють юридичних наслідків для позивача, на відміну від документально оформлених рішень. Тобто, належним способом захисту прав особи у даному випадку є оскарження рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд також зазначає, що уповноваженим суб`єктом на встановлення позивачу відповідного статусу є Комісія для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка і приймала неодноразово рішення про відмову позивачу у встановленні позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того, як зазначив відповідач у письмових поясненнях щодо позову, за інформацією Міністерства охорони здоров`я України, відповідно до неодноразових запитів ОСОБА_1 та з метою отримання підтверджуючих документів, які б слугували підставою для встановлення їй статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, МОЗ України зверталось до Спеціалізованої медико-санітарної частини № 16 та Санітарно-епідеміологічної станції зони відчуження, однак отримати вказані документи не виявилось можливим.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом не встановлено порушення Міністерством соціальної політики України критеріїв, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, в частині відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищенаведене та встановлені по справі обставини, суд не вбачає правових та законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя С.І. Нагорянський

Судді М.А. Бояринцева

Я.І. Добрянська