Справа № 2а-109/10
Суддя: Гажа О. П.
Дата ухвалення: 2010-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа №2 «а»-109/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2010 року

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажі О.П.

при секретарі Міріченко О.М.

з участю: позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

28.10.2009 року позивач звернувся в Новоодеський районний суд з вищевказаним адміністративним позовом до відповідача.

В обґрунтування своїй позовних вимог позивач зазначив, що 23.07.2009 року у відношенні інспектором ДПС РПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Гайваненком С.В. винесена постанова ВЕ №004854 від 23.07.2009 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за порушення п.п. 14.6 «г» ПДР України, тобто за те, що він нібито 23.07.2009 року, близько 15 години 40 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер ВЕ 3408АК, рухаючись по проспекту Жовтневому в м. Миколаєві, в районі перехрестя з вул. Литовченка, здійснив обгін іншого автомобіля в зоні обмеженої оглядовості. Цією постановою, за скоєння цього порушення його було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Посилаючись на те, що зазначене в постанові правопорушення він не скоював, що діяв у відповідності вимог ПДР України і ніякого обгону не скоював, а здійснив обїзд, який зїхав з проїжджої частини дороги і зупинився на зупинці. Крім того пояснив, що в місця обїзду ним автобуса ніякої зони обмеженої оглядовості не існує і будь-яких дорожніх знаків на цій ділянці дороги, що попереджують про небезпеку чи забороняють обгін не було. Посилаючись на поважність причин пропуску ним строку звернення до суду з позовом та на незаконність і безпідставність накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень, позивач просить суд поновити йому строк звернення до суду та скасувати цю постанову ВЕ №004854 від 23.07.2009 року, а провадження по справі закрити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на свою невинність в порушені правил дорожнього руху, безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього штрафу, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача УДАІ УМВС України в Миколаївській області в судове засідання вдруге, повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи про що свідчать картки зворотних поштових повідомлень про вручення судових викликів.

На адресу суду від представника відповідача надійшла письмова заява, в якій він адміністративний позов не визнав, посилаючись на свою зайнятість по службі, просить суд розглянути справу у його відсутність.

Представник УДАІ УМВС України в Миколаївській області в своїй заяві відзиві на адміністративний позов, посилаючись на факт скоєння позивачем порушення вимог п.14.6 «г» ПДР України та на правомірність дій працівника ДАІ, додержання ним всіх вимог законодавства при виявлені та фіксації правопорушення ПДР України, додержання законності при винесені постанови, на законність і правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 гривень, просить суд в задоволені позову відмовити.

Справа у відповідності до вимог ч.4 ст.128 КАС України розглянута у відсутність представника відповідача субєкта владних повноважень, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх доказів про права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Цей висновок суду грунтується на наступному:

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, 23 липня 2009 року інспектором ДПС РПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Гайваненком С.В. було складено протокол ВЕ 007295 у відношенні ОСОБА_1, в якому зазначено, що 23.07.2009 року, о 15 годині 40 хвилин, він керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по проспекту Жовтневому в м. Миколаєві та в районі перехрестя з вул.. Литовченка, здійснив обгін в зоні обмеженої оглядовості, чим порушив вимоги п.п.14.6 «г» ПДР України, за що передбачена відповідальність, згідно з ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі цього протоколу інспектором ДПС РПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Гайваненком С.В. було винесено постанову ВЕ №004854 від 23.07.2009 року, якою позивача за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Зокрема, в цій постанові зазначено, що позивач ОСОБА_1, 23.07.2009 року, о 15 годині 40 хвилин, в м. Миколаєві керував автомобілем «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по проспекту Жовтневому та в районі перехрестя з вул. Литовченка, здійснив обгін в зоні обмеженої оглядовості, чим порушив вимоги п.п.14.6 «г» ПДР України.

З обставин викладених в позові і пояснень позивача, які він дав в судовому засіданні вбачається, що він не визнає своєї провини в інкримінованому йому в провину правопорушенні.

Згідно з позовом, позивач заперечує факт скоєння ним обгону іншого транспортного засобу взагалі та в особливості в зоні обмеженої оглядовості, пояснюючи, що такої зони на даній ділянці дороги взагалі не існує.

Відповідно до п.14.6 «г» ПДР України, на що робиться посилання в постанові у відношенні позивача від 23.07.2009 року, як на порушення Правил дорожнього руху, обгін заборонено в зоні обмеженої оглядовості.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що працівником ДПС РПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області не зазначено доказів, які б підтверджували факт скоєння водієм цього правопорушення.

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що позивач з самого початку заперечував свою провину у скоєні цього правопорушення, про що зазначив в своїх письмових поясненнях до протоколу, записавши, що не обганяв транспортного засобу.

Наявність одного лише протоколу про адміністративне правопорушення при відсутності інших доказів вини, коли ОСОБА_1 заперечував свою провину, не може бути доказом скоєного позивачем порушення ПДР і суд не бере до уваги цю обставину як доказ.

З пояснень позивача вбачається, що він не скоював порушень вимог п.14.6 «г» ПДР України.

Ці твердження позивача, представником відповідача не спростовані і ніяких доказів в їх заперечення суду не надано.

Тому з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що працівником ДАІ, в порушення ст.256 КУпАП, при виявлені цього правопорушення не було здійснено заходів по збиранню доказів вини ОСОБА_1 в порушені ним вимог п.14.6 «г» ПДР України.

Аналізуючи та оцінуючи в судовому засіданні обставини викладені в позові, пояснення позивача, порівнюючи їх з обставинами, викладеними в постанові про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова винесена без всебічного, обєктивного зясування всіх обставин справи, без надання цим обставинам належної правової оцінки, без зясування вини позивача і наявності достатніх доказів цієї вини, а тому ця постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути законною(ст..245 КУпАП).

Позивач в позові і в своїх поясненнях в судовому засіданні обґрунтував свої дії, як водія автомобіля і його аргументи відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані представником відповідача ніякими доказами.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Обовязок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на субєкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

З матеріалів справи вбачається, що вини позивача у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведено і, в судовому засіданні відповідачем, як субєктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України не надано доказів правомірності свого рішення в заперечення позовних вимог.

Зокрема, відповідачем не зазначено, який транспортний засіб обігнав позивач на своєму автомобілі, не надано доказів, що це було здійснено в зоні обмеженої оглядовості.

Тому, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, в тому числі і той факт, що позивач не визнав своєї вини у скоєні цього правопорушення, суд приходить до висновку, що докази вини позивача в порушенні ним п.п.14.6 «г» ПДР України відсутні.

За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позивач діяв в межах і на виконання приписів правил дорожнього руху, в звязку з чим постанова, якою його визнано винним за ч.2 ст.122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 425 гривень, в урахуванням вищевикладених обставин, являється незаконною.

Виходячи з вимог і приписів ст.ст.105ч.3-4, 162 КАС України, суд приходить до висновку, що вищевказана постанова інспектора ДПС ВС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Гайваненка С.В. ВЕ №004854 від 23.07.2009 року, якою ОСОБА_1, за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, через її незаконність підлягає скасуванню.

Крім того, слід зазначити, що позивач пропустив строк подання позову до суду через поважні причини, через несвоєчасне одержання поштової кореспонденції, в звязку з чим, його клопотання про поновлення йому пропущеного строку для оскарження постанови підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги, що частиною 3 ст.105 КАС України не передбачено наявності в адміністративному позові вимог про закриття провадження по справі, розглянутій в порядку іншого судового провадження, яка не перебуває в провадженні суду, то суд за таких обставин, вважає безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Врахувати, що відповідно до ч.5 ст.288 КУпАп особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративні правопорушення, звільняється від сплати державного мита і в судовому засіданні позивач не надав суду ніяких доказів про понесені ним судові витрати і не просить про їх відшкодування.

Тому, відповідно до вимог ст.ст.87,94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 15, 158-163 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Поновити позивачу пропущений ним з поважних причин строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

2. Позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

3. Скасувати постанову інспектора ДПС РПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Гайваненка С.В. ВЕ 004854 від 23.07.2009 року, якою ОСОБА_1, за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду

через Новоодеський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду в 10 (десяти) денний строк після проголошення рішення, або протягом 20 (двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження з одночасним направленням її копії до апеляційного суду.

Головуючий: