Справа № 814/386/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв
04 червня 2014 року Справа № 814/386/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В. за участю секретаря судового засідання Корнієнко О.М. за участю представника позивача Толпекіна А.А. представника першого відповідача Сабби М.Г., представника другого та третього відповідача Руснакової Т.А. та третьої особи Кривоцюка С.С. розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до1. Державної міграційної служби України у Миколаївській області, вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001 2. Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ в Миколаївській області, вул. 12 Повздовжня, 42-а, м. Миколаїв, 54034 3. Управління Міністерства внутрішніх справ в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

треті особиОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , АДРЕСА_1
провизнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про визнання неправомірними дій Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 ; зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області вчинити дії щодо скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 ; зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області надати відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 .
Позов обґрунтовано тим, що відповідач неправомірно зареєстрував у квартирі АДРЕСА_3 осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , тобто без згоди співвласників, що передбачено ст. 65, 156 Житлового кодексу України.
Відповідач проти позову заперечував з посиланням на положення Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" та Сімейним кодексом України (арк. справи 55-57).
Суд дослідив матеріали і обставини справи, якими обґрунтовані позовні вимоги та заперечення, і встановив наступне.
Свідоцтво про право власності на житло від 06.07.2001 свідчить, що співвласниками квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_2 , 1/3 ОСОБА_1 , 1/3 ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтею 383 Цивільного Кодексу України визначено права власника житлового будинку, квартири, відповідно до якої власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Абзацом 6 ч.2 ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.03р. №1382-IV (далі Закон № 1382) для реєстрації особа або її законний представник подає документи, зокрема, що підтверджують право на проживання в житлі.
Відповідно до положень статті 6 Закону для реєстрації особа, серед інших документів, подає:
- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.
В той же час Закон не містить конкретний перелік документів, що підтверджують право на проживання в житлі.
Згідно статті 11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1077 від 22.11.2012р. (зареєстровано в МЮ України 18.12.2012 за № 2109/22421) затверджено "Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" (далі - Порядок).
Відповідно до п.2.2. Порядку для реєстрації місця проживання особа подає до територіального підрозділу ДМС України серед інших документів:
- документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.
Позивачем, як співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 була дана згода на реєстрацію в зазначеній оселі осіб, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , оскільки реєстрація місця

проживання спеціалістами проводиться виключно за згодою усіх співвласників.
Даний факт також підтверджується і тим, що Позивач починаючи з 2008 року і до звернення до суду з жодними скаргами чи заявами до Ленінського РВ у м. Миколаєві УМВС України в Миколаївській області не звертався.
Крім того. цей факт також підтверджує допитана в якості свідка паспортист, яка в судовому засіданні зазначила, що всі співвласники надали свою письмову згоду на те, щоб були прописані всі 3 особи а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Також, суд не бере до уваги твердження позивача, про те, що він нібито дізнався лише 02.09.2014 (арк. справи 77), що його син ОСОБА_3 здійснив реєстрацію місця проживання фізичних осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з підстав того, що по - перше: з моменту реєстрації пройшло біля 6 років. За цей час позивач повинен був неодноразово звертатись до комунальних підприємств для одержання розрахункових книжок для здійснення комунальних платежів, для отримання яких повинна надаватись довідка за формою 3 про зареєстрованих осіб.
Суд звертає увагу на те, що в будинку по АДРЕСА_2 зареєстровані неповнолітні діти. Відповідно до пунктом 4, статтею 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Пунктом 1, статті 160 Сімейного Кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до статті 161 Житлового Кодексу, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім`ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездітності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
Відповідач по справі довів правомірність своїх дій. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, недоведені та такими, що не підлягають задоволенню.
Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є. В. Марич