Справа № 2а-3679/08/0470
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/4418/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Голубєвої Г.К., Юрченко В.П.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровській області про зобов'язання виконати певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області (далі - позивач, ДФС) звернулась до суду першої інстанції із позовом в якому просила зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - відповідач) виконати п. 2 обов'язкових вимог від 13.06.2007 року № 3-15/1080 в частині відшкодування зайво здійсненої компенсації витрат потерпілим на проїзд до місця санаторно-курортного лікування і назад у сумі 4553,79 грн., зайво здійсненої компенсації витрат потерпілим за проїзд на ортопедичне протезування і назад у сумі 341,81 грн., вартості протезування ока, здійсненої понад затверджених граничних норм у сумі 350 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2014 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем порушено п. 5.3.5 Положення про забезпечення технічними засобами реабілітації потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 65 від 25.10.2005 року та п. 3 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 23 від 28.04.2004 року «Про граничні розміри витрат потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання на слухові апарати, зубопротезування, очне протезування, окуляри, постільну та натільну білизну, постільні речі, перуки».

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм процесуального права, і ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Посадовою особою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області була проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності робочих органів відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Кривому Розі Дніпропетровської області за період з 01.01.2005 року по 28.02.2007 року, за результатами якої складено акт від 27.04.2007 року № 3-24/019.

На підставі акту перевірки №3-24/019 від 27.04.2007 року позивачем прийнято обов'язкову вимогу № 3-15/1080 від 13.06.2007 року, п. 2 якої відповідача зобов'язано відшкодувати зайво здійснену компенсацію витрат потерпілим на проїзд до місця санаторно-курортного лікування і назад у сумі 4553,79 грн. та проїзд на ортопедичне протезування і назад у сумі 341,81 грн., вартості протезування ока, здійсненої понад затверджених граничних норм у сумі 350 грн. шляхом внесення винними особами грошових коштів в касу відділення Фонду.

Вказані вимоги відповідачем не виконані, що стало підставою для звернення до суду.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Щодо відшкодування зайво виплачених сум на компенсацію витрат потерпілим на проїзд до місця санаторно-курортного лікування і назад у сумі 4553,79 грн. суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи або дітей-інвалідів мають право на 50% знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях повітряного, залізничного, річкового та автомобільного транспорту в період з 01 жовтня по 15 травня.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за період з 01.01.2005 року по 15.05.2005 року, з 01.10.2005 року по 15.05.2006 року, з 01.10.2006 року по 28.02.2007 року відповідач відшкодував 100% вартості квитків проїзду на санаторно-курортного лікування 152 інвалідам всупереч вимог ч. 3 ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у зв'язку з чим виникла переплата в розмірі 4553,79 грн. та проїзду на протезування 13 інвалідам, у зв'язку з чим виникла переплата в розмірі 341,81 грн., а тому оскаржувана вимога в цій частині є правомірною.

Щодо вимог про відшкодування вартості на протезування ока, здійсненої понад затверджених граничних норм суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Граничний розмір очного протезування у сумі 163 грн. був затверджений постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 28.04.2004 року № 23 «Про граничні розміри витрат потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання на слухові апарати, зубопротезування, очне протезування, окуляри, постільну та натільну білизну, постільні речі, перуки» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У вищезазначений період відповідачем відшкодовано вартість протезування ока в розмірі 513 грн., що суперечить зазначеній постанові від 28.04.2004 року № 23, а тому переплата в розмірі 350 грн. також підлягає відшкодуванню відповідачем.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що п. 2 вимоги позивача № 3-15/1080 від 13.06.2007 року є обґрунтованим а таким, що підлягає виконанню відповідачем.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в

адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровській області відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2014 року у справі № 2а-3679/08/0470 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко