Справа № 1510/3237/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/20321/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Ізмаїлавтотранс» до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, конкурсного комітету по пасажирським перевезенням автомобільним транспортом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ізмаїлавтотранс» на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року,-

у с т а н о в и л а :

У травні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Ізмаїлавтотранс» (далі - Товариство) звернулося з позовом до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, конкурсного комітету по пасажирським перевезенням автомобільним транспортом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області (далі - конкурсний комітет), третя особа: ОСОБА_4, у якому просило визнати неправомірними дії відповідачів щодо недопущення до участі у конкурсі з визначення перевізників на міських маршрутах загального користування за об'єктом конкурсу № 4, маршрут № 23 «Центр-СРЗ УДП (БТО), скасувати частково рішення конкурсного комітету в частині визначення перевізників на об'єкті конкурсу та зобов'язати призначити новий конкурс з визначенням перевізника на міському маршруті загального користування на вказаному об'єкті.

В обґрунтування позову Товариство посилалось на те, що недопущення його до участі в зазначеному конкурсі на підставі подання недостовірної інформації є незаконним та суперечить вимогам Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-І?ІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ) і Порядку проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2008 р. № 1081 (далі - Порядок), а тому просило про задоволення позову.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права просить ухвалені судові рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судами встановлено, що виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області прийнято рішення № 1547 від 18 листопада 2011 року «Про проведення конкурсів по перевезенню пасажирів по автомобільних маршрутах загального користування». Згідно з додатком 1 до вказаного рішення затверджено умови проведення конкурсів на перевезення пасажирів на автомобільних маршрутах загального користування, у якому зазначено, що об'єктом № 4 конкурсу є маршрут № 23 «Центр-СРЗ УДП (БТО) в режимі «маршрутне таксі» - 3 автомобіля класу А; ІІ; категорії МЗ (з двома пневмодверями), час роботи з 6.00 до 22.00 годин. Відповідно до додатку 2 вказаного рішення затверджено графік проведення конкурсів та дату його проведення, зокрема 11 січня 2012 року.

11 січня 2012 року конкурсна комісія прийняла рішення, яким відклала проведення конкурсного комітету з вирішення питання по маршруту № 23 для проведення додаткової перевірки відповідності наданої інформації та документів для участі в конкурсі Товариством.

Після отримання необхідних даних, рішенням конкурсного комітету від 25 січня 2012 року Товариство не допущено до участі у даному конкурсі з підстав, що транспортні засоби, які заявлені позивачем не відповідають умовам конкурсу, зокрема автобус МАЗ обладнаний трьома пневмодверями, замість двох і радіус його розвороту впливає на безпеку дорожнього руху.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що відповідач приймаючи рішення про недопущення до спірного конкурсу позивача діяв правомірно.

Так, статтею 43 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Відповідно до статті 44 Закону № 2344-ІІІ організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання приписів зазначеної норми Постановою Кабінетом міністрів затверджений Порядок, який визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Пунктом 10 Порядку визначено, що організатор затверджує умови конкурсу, в тому числі обов'язкові, відповідно до статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім обов'язкових організатор може затверджувати додаткові умови конкурсу (наявність у перевізника GPS-системи, встановленої на транспортних засобах, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, тощо). Організатор встановлює вимогу щодо забезпечення роботи на об'єкті конкурсу, який включає міські та приміські автобусні маршрути загального користування, не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними

можливостями.

Згідно пункту 12 Порядку конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який: подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію; визнаний банкрутом або щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (за винятком того, стосовно якого проводиться процедура санації), або який перебуває у стадії ліквідації; не відповідає вимогам статті 34 Закону України «Про

автомобільний транспорт»; не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов'язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення; має несплачені штрафні санкції, накладені Укртрансінспекцією, або водії якого мають несплачені штрафи, накладені відповідно до статті 130 Кодексу України про

адміністративні правопорушення, неоскаржені у судовому порядку (що були накладені не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення конкурсу); подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У відповідності до частини статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що недостовірність інформації, поданої Товариством для проходження зазначеного конкурсу повністю підтверджується матеріалами справи, а надані ним транспорті засоби не відповідають умовам конкурсу, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про правомірність дій відповідача при не допуску до участі у конкурсі на зазначений маршрут.

Тому суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, їх рішення відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ізмаїлавтотранс» відхилити, а постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало