Справа № 2а-1870/9429/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2015 р. м. Київ К/800/16593/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, за касаційною скаргою Державної податкової служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10 січня 2013 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Державної податкової служби у Сумській області (далі - ДПС) в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо накладання дисциплінарного стягнення; визнати протиправним та скасувати висновок службової перевірки від 19 липня 2012 року, скасувати накази ДПС № 332 від 27 серпня 2012 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та № 295-0 від 5 листопада 2012 року про відсторонення від посади (далі - спірні накази).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що спірні дії та накази вчинені та винесені відповідачем за відсутності законних на те підстав, з порушенням його прав, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10 січня 2013 року, зміненою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано спірні накази, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, в частині задоволених позовних вимог, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у позові в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Задовольняючи частину позовних вимог суди виходили з того, що спірні накази ДПС прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Проте до такого висновку суди частково дійшли без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм процесуального права, з таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом цієї норми процесуального права у мотивувальній частині рішення суд зобов'язаний навести дані про встановлені обставини що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, а в разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.

Судами встановлено, що позивач з 9 лютого 2011 року працює на посаді начальника штабу головного відділу податкової міліції ДПІ у м. Сумах та має спеціальне звання підполковника податкової міліції.

Спірним наказом № 295-0 від 5 листопада 2012 року позивача відсторонено від посади на підставі протоколу засідання атестаційної комісії із роботи з кадрами податкової міліції ДПС України у Сумській області від 1 листопада 2012 року № 3, яким вирішено відсторонити позивача від посади, у зв'язку з ненаданням довідки про проходження у поточному році періодичного медичного огляду (диспансеризації) щодо можливості допущення до роботи в конкретному виробництві за професією.

Так, у відповідності до частини 1 статті 24 Закону України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

На виконання вищезазначеної норми Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30 жовтня 1998 року № 1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги», якою установив, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

В свою чергу, наказом ДПС від 24 вересня 2012 року № 241-о наказано в період з 3 по 22 жовтня 2012 року провести диспансеризацію атестованого особового складу підрозділів податкової міліції.

Відповідно до пунктів 2.19, 2.21 Інструкції про організацію проведення попередніх та періодичних медичних оглядів та диспансеризації в лікувально-профілактичних закладах МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 4 листопада 2003 року № 1296, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13 травня 2004 року № 598/9197 (далі - Інструкція) на підставі результатів періодичного медичного огляду складається висновок про стан здоров'я та щодо можливості допущення осіб рядового і начальницького складу, працівників органів внутрішніх справ, військовослужбовців, працівників внутрішніх військ до роботи в конкретному виробництві за професією.

Особи рядового і начальницького складу, працівники органів внутрішніх справ, військовослужбовці, працівники внутрішніх військ, які не пройшли обов'язкові попередні або періодичні медичні огляди в установлений термін, до роботи не допускаються.

Разом з тим, підстави і порядок відсторонення від посади осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України встановлені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Статут).

Зокрема, частиною 1-3 статті 17 Статуту встановлено, що особа рядового або начальницького складу, щодо якої проводиться службове розслідування, може бути відсторонена від посади із збереженням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавок за вислугу років та безперервну службу, інших виплат і надбавок.

Рішення про відсторонення особи рядового або начальницького складу від посади можуть приймати начальники, яким надано право прийняття на службу або призначення цієї особи на посаду, шляхом видання письмового наказу.

Тривалість відсторонення від виконання службових обов'язків за посадою не повинна перевищувати часу, передбаченого для проведення службового розслідування.

Отже, відсторонення від посади особи начальницького складу, до якої належить позивач, передбачено лише у випадку проведення службового розслідування і не більше ніж на період проведення такого.

У разі ж відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів особу начальницького складу може бути відсторонено від виконання службових обов'язків на строк до однієї доби, що узгоджується з приписами частини 4 статті 17 Статуту.

При цьому, колегія суддів наголошує, що відсторонення від посади і відсторонення від виконання службових обов'язків є різними, за своїм правовим навантаженням та наслідками процедурами.

За таких обставин, у відповідача не було правових підстав для видачі спірного наказу № 295-0 від 5 листопада 2012 року про відсторонення позивача від посади на вказаний у цьому наказі строк.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги про скасування наказу ДПС № 332 від 27 серпня 2012 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не дослідив матеріалів справи в цій частині, не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам, не з'ясував усіх обставин справи, не надав оцінки правомірності дій відповідача і законності оспорюваного наказу з посиланням на норми чинного, у період спірних правовідносин, законодавства.

За таких обставин, рішення суду апеляційної інстанцій не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

За приписами частин 2, 4 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової служби у Сумській області задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало