Справа № 813/1728/14
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року справа № 813/1728/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді: Кухар Н.А.

за участю секретаря судового засідання Єдинак Г.Б.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гренько Л.В.

представника третьої особи Малаховського І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держземагентства у Львівській області, треті особи: Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, Прокуратура Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Львівській області, треті особи: Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, Прокуратура Пустомитівського району Львівської області в якому просить, з наведених у ньому підстав визнати протиправними дії, рішення та скасувати рішення щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства та зобов'язати відповідача видати наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою реалізації свого права на землю, звернувся із відповідним клопотанням до Держземагентства про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради. Однак, за результатами розгляду вказаного клопотання, відповідачем прийнято рішення про відмову з посиланням на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року, яким вже надано дозвіл іншим особам на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність, в тому числі щодо тієї ділянки про яку клопотав позивач. На думку позивача, рішення про відмову у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою є неправомірним, оскільки, на час прийняття рішення щодо відмови, розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року не було чинним. З огляду на викладене позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав суду пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові, просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях, зазначивши, що до повноважень Головного управління Держземагенства у Львівській області віднесено передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держземагентства України у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради. Відповідач, відмовляючи в наданні такого дозволу позивачу, діяв відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача зазначила, що надання такого дозволу ОСОБА_4порушило б права громадян, які отримали такий дозвіл згідно розпорядження голови Пустомитівської РДА від 02.03.2010 р. №124, яке було чинним. У зв'язку з чим, керуючись п.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідач правомірно відмовив позивачу в задоволенні його клопотання. Тому вважає, що ГУ Держземагентства у Львівській області діяло на підставі та в межах встановлених чинним законодавством України та відповідно у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Годовицько - Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області позовні вимоги підтримав. Додатково пояснивши, що на момент звернення з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року було недійсним за рішенням суду. Крім того, вважає що норма ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент звернення з клопотанням) містить вичерпний перелік підстав для надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Наявність розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124, яким раніше надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншим особам по тій же місцевості, не є підставою для відмови у наданні такого дозволу позивачу, оскільки така підстава не передбачена ст. 118 Земельного кодексу України. Також зазначив, що за інформацією сільської ради земельна ділянка, дозвіл на розробку проекту технічної документації на яку просив позивач, не перебувала і не перебуває у власності інших осіб. Просив задовольнити позов повністю.

Представники третіх осіб - Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області та Прокуратури Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать розписки які міститься в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень по суті позовних вимог суду не надали.

За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалив розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, згідно ч. 6 ст. 71 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд зазначає, що частиною 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже з наведеної норми Конституції України судова юрисдикціям поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом встановлено, що у серпні 2013 року позивач звернувся до ГУ Держземагентства у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦП із земель сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована за адресою Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населеного пункту)(а.с.7).

Листом Першого заступника начальника Головного управління Держземагентства у Львівській області Тхора Р.І. від 04.09.2013 року за вих.№ 01-16/4-5484 позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.25 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту у зв'язку з тим, що згідно з розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» надано дозвіл громадянам на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту. Зазначено, що на момент розгляду клопотання позивача, Розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації №124 від 02.03.2010 року було чинним та крім того, стосувалося, в тому числі, тієї ділянки, яку хотів отримати позивач (а.с.8-9).

При вирішенні спору, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Спірні правовідносини врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 р. № 2768-ІІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ЗК України), згідно з ч. 1 ст. 3 якого земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам (ч.ч. 1-5 ст. 22 ЗК України).

За правилами ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування, за приписами ч. 1 ст. 38 КАС України, є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту», згідно зі ст.ст. 17, 22, 118, п. 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України розглянуто клопотання Годовицько-Басівської сільської ради № 20 від 22.02.2010 року, надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення громадянам згідно з додатком для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту.

Прокурором Пустомитівського району внесено протест № 627 від 16.03.2010 року на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року.

Розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району № 627 від 16.03.2010 року на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року» скасовано розпорядження голови РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту».

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2010 року у справі № 2-1015/10 розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року» визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.10.2010 року у справі № 22-7901/10 рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2010 року у справі № 2-1015/10 скасоване із закриттям провадження у справі.

Розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 року «Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124», розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2011 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року» визнано таким, що втратило чинність. У додаток до розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» внесено зміни та затверджено його в новій редакції.

Судом встановлено, що з моменту прийняття розпорядження голови Пустомитівсткої РДА № 455 від 06.05.2011 року, розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» продовжило діяти у новій редакції стосовно списку громадян яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370 визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 року «Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 року у справі № 131243/11/9104 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370 скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову. Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.10.2013 року у справі № К/9991/65799/12 постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 року у справі № 131243/11/9104 скасовано, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370 залишено в силі.

Викладені обставини свідчать, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370, якою визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 року «Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124» набрала законної сили із 22.10.2013 року, і саме з цієї дати відновилася дія розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року».

Таким чином, на момент звернення позивача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, а саме 05.08.2013 року, та на момент відмови відповідача у наданні такого дозволу, а саме 04.09.2013 року, розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» діяло зі списком громадян яким надається дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Головним управлінням Держземагенства у Львівській області не надано доказів правомірності відмови викладної у від 04.09.2013 року за вих.№ 01-16/4-5484. Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повно важення надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржену позивачем відмову Головного управління Держземагенства у Львівській області, оформлену листом від 04.09.2013 року за вих.№ 01-16/4-5484,суд дійшов висновку, що така суперечить вимогам Земельного кодексу України та Законом України «Про оренду землі» і прийнята з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому її слід визнати протиправною, задовольнивши в цій частині позовні вимоги.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою то суд вважає, що така вимога пов'язана із здійсненням відповідачем владних повноважень під час адміністративних процедур, а відтак суд не може своїм рішенням підміняти державний орган на який законом покладено обов'язок прийняття такого. Тому суд із врахуванням ст.. 11 КАС України вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_4 у відповідності до вимог Земельного Кодексу України.

Судові витрати відповідно до ст.. 94 КАС України підлягають стягненню на користь позивача у відповідності до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагенства у Львівській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, викладену у листі від 04 вересня 2013 року за №01-16/4-5484.

3.Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області

4.В решті позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 36 грн. 54 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суддя Кухар Н.А.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2015 року.