Справа № 2-а-504/10
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-504/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого: судді Масленикова O.A., помічника судді - Спрінчан М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до

Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

про

визнання протиправною постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду з адміністративним позовом до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та зазначив, що 28 липня 2010 року працівником ДАІ було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання його винним за статтею 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 340 гривень. Підставою для винесення вказаної постанови стало, як зазначено в її описовій частині те, що «ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mercedes», державний номер НОМЕР_1, перевищив швидкість, рухався зі швидкістю 121 км/год, за що законодавством передбачену адміністративну відповідальність за ст. 122 ч.І КУпАП. На думку позивача, вказана постанова є незаконною/оскільки свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, під час його зупинки працівником ДАІ присутні не були, а були зупинені лише під час складання протоколу, про що зазначив в протоколі. Також зазначає, що пояснював працівнику ДАІ, що не перевищував швидкості, а пред'явлені йому інспектором показання радару, яким вимірювалась швидкість руху, належать іншому автомобілю. хЧа підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив письмові заперечення в яких зазначає, що оскаржувану постанову винесено правомірно, оскільки факт вчинення порушення ПДР України ОСОБА_1 О підтверджено двома свідками, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовано спеціальним технічним приладом «Іскра-1». Зважаючи на викладене просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову а справу розглядати за відсутності представника УДАІ.

Дослідивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, письмові заперечення відповідача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

- як зазначено в протоколі серії ВН1 № 130973, складеному 28 липня 2010 року о 6 годині 50 хвилин інспектором Одеського взводу ДПС прапорщиком ОСОБА_2, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем «Mercedes», державний номер НОМЕР_1, на 48 кілометрі автошляху Одеса-Рені, перевищив швидкість, рухався зі швидкістю 121 км/год, чим порушив положення п. 12.6 Правил дорожнього руху України, за що законодавством передбачену адміністративну відповідальність за ст. 122 ч.І КУпАП; в поясненнях до протоколу ОСОБА_1 вказав, що з протоколом не згоден, з моменту зупинку його транспортного засобу до моменту пред'явлення йому показань радару, яким вимірювалась швидкість руху пройшло біля 5 хвилин, свідків правопорушення, прізвища яких зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було запрошено для оформлення протоколу лише через півгодини після зупинення ОСОБА_5;

вказаний протокол містить пояснення свідків ОСОБА_6А та ОСОБА_7 , відповідно до яких зазначено, що ОСОБА_1 до зупинки рухався зі швидкістю 80 км/год, а інспектор ДАІ під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вів себе з ОСОБА_1 зухвало;

- за постановою, ВН № 279259, винесеною 28 липня 2010 року інспектором Одеського взводу ДПС прапорщиком ОСОБА_2, позивача, ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.І КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.З Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Зазначена постанова перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення

обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено, добросовісно, розсудливо.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.88 року з

наступними змінами і доповненнями "Про практику розгляду судами скарг на постанови по справах про адміністративні правопорушення" суд, розглядаючи такі справи, повинний перевірити: чи

накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки провини, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність і його провина в його здійсненні; чи не сплинув строк для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), що виносив постанову про тяжкість скоєного правопорушення і наявність обтяжуючих обставин; чи накладене стягнення з урахуванням пом'якшуючих обставин, майнового положення особи.

Статтею 122 ч. 1 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення водіями транспортних Засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 - Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.;

б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год.;

в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, - не більше 60 км/год.;

г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год.;

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 4.2. розділу IV Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 р. N 77, - до

протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків

правопорушення, у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122, частиною третьою статті 123, частинами першою - четвертою статті 130 КУпАП, наявність свідків є обов'язковою.

На підтвердження факту правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, представник відповідача в письмових заперечення послався на наявність показань свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та даних технічного приладу, яким вимірювалась швидкість. Проте відповідачем залишено поза увагою, що в протоколі про адміністративне правопорушення містились пояснення двох свідків, які спростовували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за яким його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Докази у підтвердження зазначеного у постанові від 28.07.2010 року правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.І КУпАП та вчиненого позивачем - ОСОБА_1 - відповідачем, суб'ектом владних повноважень, в судове засідання не надано, а сама постанова за відсутністю доказів вчинення адміністративного правопорушення, є такою, що суперечить чинному законодавству.Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В порушення вказаних вимог при винесені оскаржуваної постанови не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином.

Отже, для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача не було підстав.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.І

КУпАП, з огляду на встановлені обставини та відповідні положення законодавства є недоведеним.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що оскаржувана позивачем постанова прийнята з порушенням діючого законодавства.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що в даному випадку факт допущення порушень положень законодавства про дорожній рух ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження, в зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Оскільки відповідно до ст. 288 КУпАП, оскарження постанов у справах про притягнення до адміністративної відповідальності здійснюються в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, але з рахуванням особливостей, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що резолютивна частина постанови про справі повинна бути викладена в редакції, яка узгоджується з положеннями ст. 293 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 122, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 11, 70, 71, 159 - 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову серії ВН № 279259, винесену 28 липня 2010 року інспектором Одеського взводу ДПС прапорщиком ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за статтею 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про прх^тягнення ОСОБА_1, 19.02.1982року народження, до адміністративної відповідальності за статтею 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, в зв'язку з відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8