Справа № 750/11712/13-а (2-а/750/1158/13)
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/13062/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Пасічник С.С., Ситникова О.Ф.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2013 року ОСОБА_4 звернулась до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної з 09 лютого 2011 року та зобов'язання поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01 травня 2012 року. Одночасно заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2013 року, відмовлено позивачу у задоволення вказаного клопотання. Позов залишений без розгляду, у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції, в частині позовних вимог з 22 травня 2013 року скасовано. Справу направлено в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважаючи, що рішення першої та апеляційної інстанцій (в частині залишення позову без розгляду) прийняті з порушенням норм процесуального права, позивач звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом п'ятим частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини другої статті 87 від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Водночас, згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

За наведених обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України, приймаючи до уваги правову позицію Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладену у постанові від 10 грудня 2013 року, вважає, що положення статті 87 Закону № 1788-XII не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог позивача, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ. Натомість застосуванню підлягають статті 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на отримання цих сум пенсій відповідачем визнано не було, що і стало підставою звернення до суду.

Тому, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду у зв'язку з тим, що остання пропустила строк звернення до суду, не довівши суду поважність його пропуску, а доводи, якими позивач обґрунтовує пропуск звернення до суду, є неповажними.

При цьому, право позивача на судовий розгляд її справи не був обмежений, так як судом апеляційної інстанції вірно був визначений шестимісячний строк, обрахований від дати її звернення з цим позовом до суду першої інстанції. Вказане також обумовлюється розглядом даної справи судом по суті, про що свідчить наявна в матеріалах даної справи постанова Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 квітня 2014 року, де позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що судом не допущено порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: С.С. Пасічник

О.Ф. Ситников