Справа № 804/10112/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (далі позивач) до Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі відповідач), третя особа - Філія «Нікопольської райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровська облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі філія) про стягнення боргу з відшкодування витрат на виплати та доставки пенсій за списком №2 в розмірі 3300,47 грн., -
Позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Дніпропетровська облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення боргу з відшкодування витрат на виплати та доставки пенсій за списком №2 в розмірі 3300,47 грн. На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що філією не сплачена сума витрат на виплату та доставку пенсій за червень 2015р. в розмірі 3300,47 грн. за Розрахунками таких витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за списком №2 з 2015р., які направлені на адресу філії та отримані останнім. В судове засідання представник позивача не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника управління.
Відповідач та третя особа в судове засідання свого уповноваженого представника не направили, заперечення проти позову не надали, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
З огляду на приписи ст.41, ст.122, ч.6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, при винесені рішення виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що спірна сума заборгованості складається з витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» ст.13 закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2015р., Розрахунки за якими складені та направлені позивачем на адресу третьої особи, за період червень 2015р.
Розвязуючи спір, суд відзначає, що відповідно до абз.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядок відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату на доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», був визначений Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»(далі Закон про збір).
Згідно з п.1 ст.1 Закону про збір Відповідач віднесений законодавцем до кола осіб, які є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а в силу ст.2 Закону про збір об'єктом оподаткування для Відповідача є, зокрема, фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з пп. 6.4. п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.04 за №64/8663 (далі Інструкція №21-1) розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Відповідно до пп.6.3. п.6 Інструкції №21-1 у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники. Лише у разі ліквідації підприємства без правонаступників повідомлення для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням ліквідованого підприємства не направляється (пп.6.9 п.6 Інструкції).
З приєднаних до справи копій Розрахунків, суми за якими складають спірну суму заборгованість та які направлені на адресу філії, вбачається, що такі Розрахунок за формою та змістом відповідають вимогам Інструкції №21-1.
Відповідно до п.6.8 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Доказів оплати філією спірних сум, зазначених в Розрахунках, або припинення існування такого обов'язку з будь-яких інших підстав філія або відповідач до суду не подали.
Приписами ч.4 ст.64 Господарського кодексу України визначено, що підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку; такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством; підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону. Наведені положення узгоджуються з приписами ст.95 Цивільного кодексу України. Враховуючи наведене, в силу приписів ст.96 ЦК України щодо відповідальності юридичних осіб, оскільки третя особа обтяжена обов'язком відшкодовувати територіальним органам Пенсійного фонду України витрати по доставці та виплаті пенсій, що були призначені особам, які знаходились з ним в трудових правовідносинах і внаслідок цього набули та реалізували право на отримання пільгових пенсій відповідно до п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а визначена позивачем в Розрахунках сума відшкодування ані філією ані відповідачем в ході розгляду справи не спростована, заявлена в позові вимога є обґрунтованою, а відтак, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.7-11, 122, 128, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1