Справа № 813/4303/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Справа № 813/4303/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого - судді Кузана Р.І.,

судді Грень Н.М.,

судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Перчак С.В.,

представників:

позивача Сухоцького М.П.,

відповідачів Корнєєвої Є.Ю.,

третьої особи Бандирського А.С., Бігун З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Шива» до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєвої Євгенії Юріївни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка Олексія Васильовича, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко Олександра Анатолійовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач - Приватне підприємство «Шива» (надалі - позивач, ПП «Шива») звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (надалі - відповідач-1, Реєстраційна служба ЛМЮ), Державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєвої Євгенії Юріївни (надалі - відповідач-2, Державний реєстратор Корнєєва Є.Ю.), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка Олексія Васильовича (надалі - відповідач-3, Приватний нотаріус Микитченко О.В.), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича (надалі - відповідач-4, Державний реєстратор Марченко О.А.), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (надалі - ПАТ «ВіЕс Банк»), в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка Олексія Васильовича та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23530037 від 10.08.15р.;

- визнати протиправними дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р.;

- визнати протиправними дії Державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєвої Євгенії Юріївни та скасувати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42034454 від 10.08.15р.;

- зобов'язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення записів про рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р. та № 23530037 від 10.08.15р.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Приватним нотаріусом Микитченко О.В., як спеціальним суб'єктом, на якого покладені функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, протиправно, з перевищенням повноважень прийнято рішення № 23530037 від 10.08.15р., яким припинено обтяження на нерухоме майно ПП «Шива», в тому числі нежитлові приміщення по вул. Зубрівській, 38 у м.Львові. На вказаний об'єкт нерухомості постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 29.07.15р. ВП № 48294213 накладено арешт та заборону відчуження. Підставою для арешту майна позивача була ухвала Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.15р. № 466/5679/15-ц про забезпечення позову.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт майна полягає в обмеженні розпорядження, володіння і користування майном. Тобто, реєстрація арешту є актом обмеження прав власника, а не актом офіційного визнання прав чи вимог інших осіб на майно, а тому наявність запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято.

При цьому в ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок зняття арешту з майна, який накладено постановою державної виконавчої служби. Зокрема, законом визначено, що арешт може бути знятий виключно постановою державного виконавця, прийнятою на підставі рішення суду про зняття арешту. Ухвала Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.15р. про забезпечення позову, на підставі якої накладено арешт на майно позивача, є чинною, арешт на таке майно не скасований. Відповідно до ч.З ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Таким чином, жодним іншим органом чи особою не може бути скасоване забезпечення позову, накладене ухвалою суду, відтак у відповідача-3 не було підстав для зняття арешту.

Тому позивач вважає, що дії Приватного нотаріуса Микитченка О.В. по внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження на майно позивача є протиправними, а прийняте ним рішення № 23530037 від 10.08.15р. слід скасувати.

У зв'язку з наведеним, позивач зазначає, що всі подальші рішення та дії державних реєстраторів щодо перереєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомості за ПАТ «ВіЕс Банк» є протиправними. З цих підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та в додаткових письмових поясненнях.

Відповідач-2 - Державний реєстратор Корнєєва Є.Ю., яка одночасно представляє інтереси відповідача-1 - Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції на підставі довіреності, проти позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вказала, що 06.08.15р. на адресу відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РС Львівського міського управління юстиції надійшла заява ПАТ «ВіЕс Банк» про державну реєстрацію права власності на будівлю за адресою: м.Львів, вул. Зубрівська, 38. На виконання положень Наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02.04.13р. «Про заходи взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» така заява разом з долученими до неї документами була передана на розгляд до Укрдержреєстру.

10.08.15р Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко О.А. розглянув вказану заяву та прийняв рішення № 23542612 про державну реєстрацію права власності на будівлю за адресою: м.Львів, вул.3убрівська, 38 за ПАТ «ВіЕс Банк».

На підставі такого рішення відповідачем-2 10.08.15р. внесено запис про право власності на вказане майно за ПАТ «ВіЕс Банк», про що було сформовано Витяг за № 42034454.

Оскільки відповідач-2 не приймала рішення про реєстрацію права власності на спірне майно за ПАТ «ВіЕс Банк» та діяла в порядку та в межах повноважень, передбачених законодавством.

Додатково повідомила, що відповідно до п.2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.11р. №350/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявнику необхідно подати органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав заяву та документи, визначені цим Порядком. Тому відсутні правові підстави для внесення запису про скасування запису про реєстрацію права власності за рішенням суду. З цих підстав просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Приватний нотаріус Микитченко О.В. в судове засідання не прибув. Надіслав на адресу суду письмові пояснення та клопотання, яким просив розгляд справи проводити без його участі.

Суть заперечень відповідача-3 зводиться до того, що ним не приймалось рішення № 23530037 від 10.08.15р. про припинення обтяження відносно будівлі по вул. Зубрівській, 38. Дії щодо внесення запису про припинення арешту на вказане майно від його імені були вчинені невідомими особами, які вчинили кримінальне правопорушення шляхом викрадення клячів посиленого доступу, пароля та логіна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які були встановлені на його персональному комп'ютері. З цього приводу ним 25.08.15р. подано заяву до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки такі дії ним не вчинялись та не приймалось рішення № 23530037 від 10.08.15р., просить в задоволенні позовних вимог відносно нього відмовити.

Державний реєстратор Марченко О.А. в судове засідання не прибув. Надіслав на адресу суду письмові заперечення та просив розглядати справу за його відсутності. Вказав, що рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ «ВіЕс Банк» на нерухоме майно за адресою : м.Львів, вул. Зубрівська, 38 № 23542612 від 10.08.15р. ним приймалось на підставі статей 9 та 15 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 16, 20 Порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.13р., пункту 5 додатку до наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02.04.13р.

Вказав, що на момент прийняття оскаржуваного рішення ним встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

ПАТ «ВіЕс Банк» проти позовних вимог заперечив. Подав письмові заперечення, суть яких зводиться до того, що між ПАТ «ВіЕс Банк» та ПП «ШИВА» існує спір про право цивільне, а саме про право власності на будівлю по вул. Зубрівська, 38 у м.Львові.

Оскаржувані реєстраційні дії та рішення відповідачів (реєстраційної служби та державних реєстраторів) є елементами визначеної чинним законодавством процедури звернення стягнення на предмет іпотеки та завершують дану процедуру.

Тому зазначені вимоги позивача повинні розглядатися не в адміністративному, а в господарському судочинстві в межах спору про право цивільне.

Вважає, що подачею даного адміністративного позову ПП «ШИВА» намагається вирішити спір про цивільне право, який у відповідності до ст. 2 КАС України не належить до юрисдикції адміністративних судів. Діями державних реєстраторів не порушено суб'єктивне право позивача. Рішення державного реєстратора № 23542612 від 10.08.15р. це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення в ПАТ «ВіЕс Банк» права власності на будівлю по вул. Зубрівська, 38 у м.Львові.

Позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу протиправності дій Приватного нотаріуса Микитченка О.В. Між рішенням державного реєстратора Марченка О.А. № 23542612 від 10.08.15р. та діями по припиненню обтяження на майно ПП «Шива» не існує жодного зв'язку, а тому таке рішення не може вважатись протиправним.

Крім цього, ПАТ «ВіЕс Банк» вказує, що державною виконавчою службою незаконно накладено арешт на все майно ПП «Шива», що підтверджується постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.15р. у справі № 813/4695/15. Тому такий арешт не може бути перешкодою для реєстрації права власності на спірне майно за банком.

Передчасною є також вимога позивача про зобов'язання внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення записів про рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р.та № 23530037 від 10.08.15р., оскільки відповідно до вимог законодавства такі зміни вносяться за заявою зацікавленої особи на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

З цих підстав представники ПАТ «ВіЕс Банк» в судовому засіданні просили в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Приватному підприємству «Шива» на підставі свідоцтва про право власності №294436, виданого 05.02.13р. державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Величко А.С. (рішення про державну реєстрацію прав №241739 від 05.02.13р.), належав на праві власності будинок №38 по вул. Зубрівській у м. Львові.

31.10.13р. між ПП «Шива» (Іпотекодавець) та ПАТ «ВіЕс Банк» (Іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського управління юстиції Грищенко Н.О. за №2780.

Відповідно до п.1.2. іпотечного договору в забезпечення виконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору №KU 018029 від 27.07.12р., Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю будівлю - фізкультурно-оздоровчий комплекс з вбудованим підприємством торгівлі, загальною площею 8548,2 м2 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Зубрівська, 38.

Згідно з п. 6.5 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; цього договору шляхом задоволення вимог Іпотекодержателя.

Пункт 6.6 Договору передбачає, що реалізація предмету іпотеки може здійснюватись такими способами, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів на підставі рішення; шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу на підставі рішення суду; шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу на підставі цього договору (в порядку, встановленому розділом 7 Договору) або шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки на підставі цього договору (в порядку, встановленому розділом 7).

Розділ 7 Договору передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі предмета іпотеки у власність Іпотекодержателю в рахунок погашення зобов'язань Іпотекодавця, в порядку, передбаченому цим договором та ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить Іпотекодержателю.

У зв'язку із порушенням ПП «Шива» умов кредитного договору ПАТ «ВіЕс Банк» подано до Господарського суду Львівської області позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 31.10.13р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.15р. порушено провадження у справі №914/2465/15 за даним позовом.

З наявної в матеріалах справи копії реєстраційної справи судом встановлено, що 06.08.15р. представником ПАТ «ВіЕс Банк» Покоєвичем А.О. подано до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції заяву про державну реєстрацію за ПАТ «ВіЕс Банк» права власності на нерухоме майно за адресою: м.Львів, вул. Зубрівська, 38 в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», реєстраційний номер заяви 12711029. Вказана заява 07.08.15р. розписана на державного реєстратора Корнєєву Є.Ю. До заяви долучено свідоцтво про право власності № 294436 від 05.02.13р.; витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 294798 від 05.02.13р.; іпотечний договір № 2780 від 31.10.13р.; технічний паспорт від 21.11.12р.; повідомлення-вимога № 09-4/6846 від 02.04.15р.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02.04.13р. "Про заходи взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають, зокрема, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та на об'єкти нерухомого майна, загальною площею понад 5000 м2, що розташовані на земельній ділянці, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

Тому заява ПАТ «ВіЕс Банк» разом з долученими до неї документами була надіслана до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України.

10.08.15р. о 15 год. 43 хв. Державним реєстратором Марченком О.А. за результатами розгляду цієї заяви прийнято рішення № 23542612 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким проведено державну реєстрацію за ПАТ «ВіЕс Банк» права власності на будівлю № 38 по вул. Зубрівській у м.Львові.

На підставі такого рішення, Державним реєстратором Корнєєвою Є.Ю. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ПАТ «ВіЕс Банк» права власності на вказану будівлю та сформовано Витяг № 47613741 від 10.08.15р.

Водночас, з наявних у справі копій ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.15р. у справі № 466/5679/15-ц, постанови заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 29.07.15р. ВП № 48294213, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (індексний номер 42125113) судом встановлено, що 29.07.15р. о 16 год. 00 хв. Державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Салаською В.А. прийнято рішення № 23251248 та внесено до реєстру запис про обтяження - арешт на все нерухоме майно, що належить ПП «Шива».

10.08.15р. о 11 год. 33 хв. Приватним нотаріусом Микитченком О.В. прийнято рішення № 23530037 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким припинено обтяження нерухомого майна ПП «Шива», внесеного до реєстру на підставі вказаної вище ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.15р. про забезпечення позову та постанови державного виконавця від 29.07.15р. ВП 48294213.

Вирішуючи спір у даній адміністративній справі, суд виходив з наступного.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.04р. № 1952-IV (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили, а також постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.13р. № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до п.74 та п.75 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є:

1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат;

6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону (п.78 Порядку № 868).

Згідно з п.79 вказаного Порядку у разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно не за місцем його розташування орган державної реєстрації прав, нотаріус, який проводив таку реєстрацію, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів, передає заяву, копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату адміністративного збору, а також інші документи, видані, оформлені або отримані ним під час проведення державної реєстрації прав, органові державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна у порядку, встановленому Мін'юстом, для формування реєстраційної справи відповідно до законодавства.

Аналіз вказаних правових норм свідчить, що підставою для припинення обтяження нерухомого майна та внесення відповідного запису до реєстру речових прав на нерухоме майно можуть бути виключно рішення чи акти державних органів чи посадових осіб про припинення обтяження, які ними вжиті. При цьому документи, що є підставою для припинення обтяження, протягом п'яти робочих днів після прийняття такого рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно чи нотаріусом, як спеціальним суб'єктом, який наділений такими повноваженнями, повинні бути долучені до матеріалів реєстраційної справи.

Відповідно до ч.9 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України та п.2 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За положеннями ч. 3 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. В цьому випадку державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна (ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.15р. у справі № 466/5679/15-ц заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна ПП «Шива» не скасовані, вказана ухвала суду є чинною, постанова державного виконавця про зняття арешту на майно ПП «Шива» не виносилась. Вказані обставини не заперечуються сторонами, третьою особою та підтверджуються матеріалами справи. Крім цього, всупереч вказаним вище правовим нормам, документи, що стали підставою для припинення обтяження не долучені до матеріалів реєстраційної справи на будівлю по вул. Зубрівська, 38 у м.Львові та відсутні у відповідача-3.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у Приватного нотаріуса Микитченка О.В. не було підстав для прийняття рішення № 23530037 від 10.08.15р. про припинення обтяження нерухомого майна ПП «Шива» (номер запису про обтяження 10601183) та для внесення відповідного запису про таке рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як слідує з письмових пояснень Приватного нотаріуса Микитченка О.В., надісланих на адресу суду у даній справі, зняття заборони на відчуження нерухомого майна ПП «Шива» проведено невстановленими особами, які вчинили кримінальне діяння шляхом проникнення до системи його персонального комп'ютера та викрадення ключів персонального доступу, паролю та логіна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З долученого відповідачем-3 до письмових пояснень листа Шевченківського районного управління ГУМВСУ в м. Києві № 59/1840 від 07.08.15р. судом встановлено, що подібні рішення про припинення обтяжень нерухомого майна від імені Приватного нотаріуса

Микитченка О.В. вносились невстановленими особами до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ще в липні 2015 року, і з цього приводу відкрите провадження. Однак, відповідачем-3 не надано суду доказів того, що після виявлення таких фактів ним вживались заходи щодо заміни паролю та ключів доступу до Державного реєстру речових прав. Вказане, на переконання суду, свідчить про безвідповідальне ставлення Приватного нотаріуса Микитченка О.В. до покладених на нього обов'язків.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Приватного нотаріуса Микитченка О.В. № 23530037 від 10.08.15р. прийняте без належних на це підстав та з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому таке рішення слід визнати протиправним та скасувати.

За положеннями Закону наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону, є підставою для відмови у прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Оскільки судом встановлено, що державна реєстрація припинення обтяження прав ПП «Шива» на нерухоме майно, в тому числі на будівлю по вул. Зубрівській, 38 у м.Львові, проведено з порушенням встановленого порядку, позовні вимоги позивача щодо протиправності рішення Державного реєстратора Марченка О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р., яким проведено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за ПАТ «ВіЕс Банк» є обґрунтованими. Тому, в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому суд зазначає, що хронологічний аналіз реєстраційних дій за 10.08.15р. відносно будівлі по вул. Зубрівська, 38 у м.Львові свідчить, що реєстраційній дії Державного реєстратора Марченка О.А. по реєстрації права власності на вказану будівлю за ПАТ «ВіЕс Банк» (15 год. 43 хв.) передувала реєстраційна дія Приватного нотаріуса Микитченка О.В. по припиненню обтяження належного ПП «Шива» нерухомого майна (11 год. 33 хв.). Вказане свідчить про те, що відповідач-4 не отримував інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності обтяжень на вказаний вище об'єкт нерухомості до моменту припинення такого обтяження.

Таким чином, протиправність дій державного реєстратора Марченка О.А. та прийнятого ним рішення № 23542612 від 10.08.15р. є наслідком незаконних дій приватного нотаріуса Микитченка О.В. по припиненню обтяження на все нерухоме майно ПП «Шива». За відсутності на момент прийняття такого рішення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження на нерухоме майно ПП «Шива», у відповідача-4 були б всі підстави для відмови у проведенні державної реєстрації прав на таке майно.

Судом враховано, що згідно з п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного судуУкраїни № 7 від 20.05.13р. "Про судове рішення в адміністративній справі", в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Суд вважає помилковими доводи третьої особи щодо наявності у сторін спору про право цивільне, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Під діями державного реєстратора також слід розуміти його рішення, прийняті ним з питань державної реєстрації прав на нерухоме майно, оскільки будь-які рішення є актами вольової поведінки відповідного суб'єкта.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки протиправними діями та рішеннями відповідачів, як суб'єктів владних повноважень, порушені права позивача у сфері державної реєстрації речових прав, суд дійшов висновку, що заявленими позовними вимогами позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав.

При цьому суд зазначає, що такий висновок не суперечить правовому висновку Верховного суду України, викладеному в постанові від 11.11.14р., на яку покликаються позивач та третя особа у даній справі.

Щодо вимоги позивача визнати протиправними дії Державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєвої Євгенії Юріївни та скасувати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42034454 від 10.08.15р., а також зобов'язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення записів про рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р. та № 23530037 від 10.08.15р., суд зазначає таке.

Згідно з п.6 Порядку взаємодії органів державної реєстрації речових прав та їх посадових осіб, що є Додатком до Наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02.04.13р. орган державної реєстрації прав за місцезнаходженням об'єкта нерухомого майна після прийняття рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Мін'юсту забезпечує внесення запису про державну реєстрацію на підставі рішення, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Мін'юсту, а також виготовлення за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та видачу або направлення рекомендованим листом з описом вкладення заявникові документів, передбачених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (свідоцтво про право власності на нерухоме майно та/або витяг про реєстрацію речових прав на таке майно), крім випадків, коли такі документи виготовляються особою, яка прийняла заяву.

Відповідно до п. 25 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, після внесення записів до Державного реєстру прав у разі, коли заявник бажає отримати витяг з Державного реєстру прав у паперовому вигляді та зазначив про це в заяві, державний реєстратор формує витяг з Державного реєстру прав та оформляє його у двох примірниках.

Таким чином, дії Державного реєстратора Корнєєвої Є.Ю. по видачі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42034454 від 10.08.15р. були суто технічними, вчинені після прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відповідали вимогам вказаних вище нормативних документів. Тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог до Державного реєстратора Корнєєвої Є.Ю. слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування державної реєстрації прав здійснюється лише на підставі рішення суду про скасування відповідного запису.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів Державного реєстру прав проводиться державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст; порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав установлює Міністерство юстиції України, згідно з п.п.33 та 44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.11р. №1141.

Для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту від 12.12.11р. №3502/5.

Згідно з п. 2.6 Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, тобто документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, державний реєстратор вносить до Державного реєстру прав записи про скасування державної реєстрації прав у одному випадку - в разі скасування судом рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

При цьому внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав проводиться державним реєстратором на підставі заяви зацікавленої особи та долучених нею документів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації, на підставі якого вносить відомості до Державного реєстру речових прав. Реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до виключної компетенції державного реєстратора.

Аналіз положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави стверджувати, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, а вчиненню реєстраційної дії передують етапи перевірки поданих документів.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення. Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Виходячи з вищевикладеного, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення записів про рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р. та № 23530037 від 10.08.15р. можливе після звернення зацікавленої особи до Реєстраційної служби з відповідною заявою та судовим рішенням про скасування вказаних рішень державних реєстраторів. Задоволення позовних вимог в цій частині є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.

Тому, в задоволенні позовної вимоги до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити дії слід відмовити.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд відповідно до ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Шива».

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на її користь пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка Олексія Васильовича та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23530037 від 10.08.15р.

Визнати протиправними дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Шива» (79066, м.Львів, вул. Зубрівська, 38, ) 718 (сімсот вісімнадцять) гривень 62 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Кузан Р.І.

Суддя Грень Н.М.

Суддя Хома О.П.