Справа № 230/12222/13-а (2а/230/2/14)
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ К/800/32362/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 р. у справі № 230/12222/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Єнакіївського міського суду Донецької області від 17 квітня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 22 травня 2013 року

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Касаційна скарга обґрунтована невірним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судами та обґрунтованості застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вбачає підстави до її задоволення.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалам справи, 22.05.2013 року позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в місті Єнакієве Донецької області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням № 3441 від 29.05.2013 року, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки до пільгового стажу за списком № 2 не зараховано період роботи з 01.04.1986 року по 12.06.2001 року в якості електрогазозварника ручного зварювання у зв'язку з тим, що Командитне товариство «Горлівськхімбуд», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Горлівськхімбуд», довідкою від 17.01.2013 року № 06/04 не підтверджує пільговий характер роботи ОСОБА_1 Атестація робочих місць по умовам праці за період з 1992 року по 2001 рік в СУ «Єнакієвметалургбуд» не проводилася.

ОСОБА_2 Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області від 31.07.2013 року за вих. № 2366-к-01 підтверджена відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії.

Вважаючи таку відмову неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено право позивача на отримання пільгової пенсії, зокрема, з врахуванням пільгового стажу за списком № 2 в період з 01.04.1986 року по 12.06.2001 року.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту зайнятості повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці в період з 01.04.1986 року по 12.06.2001 року, а також не надано допустимих та належних доказів на підтвердження зайнятої посади.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та вважає вірним висновок місцевого суду, у зв'язку з наступним.

Відповідно до пункту «б»частини першої статті 13 Закону N 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 вказаного Порядку передбачає, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Під час судового розгляду встановлено, що згідно з трудовою книжкою, позивач 14.02.1980 року прийнятий у Будівельне управління «Хімбуд» Тресту «Єнакієвметалургбуд» в якості тесляра третього розряду наказом № 22 від 14.02.1980 року, 01.04.1986 року переведений електрозварником ручного зварювання четвертого розряду наказом № 60к від 04.04.1986 року, 12.06.2001 року звільнений з посади електрозварника на підставі п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України за переводом до Будівельного управління «Хімбуд-2» згідно з наказом № 54к від 12.06.2001 року. 13.06.2001 року прийнятий електрозварником ручного зварювання четвертого розряду за переводом відповідно до наказу № 112 від 13.06.2001 року.

Також, відповідно до особових рахунків, позивач працював електрозварником.

Постановою кваліфікаційної комісії від 04.01.1987 року ОСОБА_1 присвоєна професія електрозварника 5 розряду, про що свідчить посвідчення № 60.

Згідно з довідкою Командитного товариства «Горлівськхімбуд» від 17.01.2013 року за вих. № 06/04, ОСОБА_1 працював у Тресті «Єнакієвметалургбуд» в якості тесляра з 14.08.1977 року по 22.11.1977 року, з 14.02.1980 року по 12.06.2001 року.

Відповідно до довідки Командитного товариства «Горлівськхімбуд» від 03.12.2013 року за вих. № 95/04, ОСОБА_1 працював у Тресті «Єнакієвметалургбуд» в якості електрозварника четвертого розряду з 01.04.1986 року (наказ № 60к від 04.04.1986 року) по 12.06.2001 року (наказ № 54к від 12.06.2001 року).

Судом першої інстанції надана належна оцінка вказаним документам, в результаті чого обґрунтовано відхилено довідку від 17.01.2013 року, так як зібрані в матеріалах справи докази в сукупності свідчать, що ОСОБА_1 працював електрозварником четвертого розряду з 01.04.1986 року в Будівельному управлінні «Хімбуд» Тресту «Єнакієвметалургбуд».

Робота в якості електрозварника ручного зварювання входить до Списку № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що період роботи позивача з 01.04.1986 року по 12.06.2001 року в якості електрозварника ручного зварювання за Списком № 2 повинен бути зарахований до пільгового стажу, що дає право на оформлення пільгової пенсії.

Щодо висновків апеляційного суду про непідтвердження пільгового стажу позивача у зв'язку з відсутністю проведення атестації, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442, яка набрала чинності 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на таку пенсію, певного 5-річного періоду роботи після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Як встановлено судами та не заперечується сторонами, атестація робочих місць по умовам праці за період з 1992 року по 2001 рік в СУ «Єнакієвметалургбуд», де працював позивач, не проводилася.

В той же час, частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про неможливість віднесення до Списку № 2 стажу роботи ОСОБА_1 в період з 01.04.1986р. по 12.06.2001р. через відсутність проведення атестації СУ «Єнакієвметалургбуд».

Також, не заслуговують на увагу посилання апеляційного суду на відсутність запису в трудовій книжці ОСОБА_1 щодо зайнятості позивача повний робочий день в спірний період, оскільки внесення таких записів в трудову книжку законодавством не передбачено.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та встановлені під час судового розгляду обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії Управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії у відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправними, оскільки вчинені з порушенням вимог Конституції України, Закону N 1788-XII, Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Колегія суддів дійшла думки, що суд першої інстанції, часткового задовольняючи позов, повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б потягли за собою ухвалення незаконного рішення, не вбачається.

Суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 р. у справі № 230/12222/13-а скасувати.

Залишити в силі постанову Єнакіївського міського суду Донецької області від 17 квітня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: