Справа № 804/2726/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № 804/2726/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» (далі - ТОВ «Нікопрогресбуд») звернулося до суду з позовом до відповідача Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Нікопольська ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 29.01.2015 року, яким ТОВ «Нікопрогресбуд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 956 349,30 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 478 174,65 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ТОВ «Нікопрогресбуд» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 03.12.2014 року по 09.12.2014 року Нікопольською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Нікопрогресбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Житлобудінвест», ТОВ «Касторс», ТОВ «Волгобалт» за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року та подальшого руху придбаних товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання у фактичних періодах їх здійснення, за результатами якої складено акт № 3907/04-07-22-01/34124403 від 11.12.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків відповідачем встановлено нереальність здійснення господарських операцій ТОВ «Нікопрогресбуд» з контрагентами ТОВ «Житлобудінвест», ТОВ «Касторс», ТОВ «Волгобалт», в результаті чого позивачем порушено приписи ст. 185, 188, 198, 201 ПК України, а саме занижено податок на додану вартість у вересні 2014 року в сумі 956 349,31 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № від 29.01.2015 року, яким ТОВ «Нікопрогресбуд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1434 523,95 грн. ,із яких за основним платежем в сумі 956 349,30 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 478 174,65 грн.

Оскаржене в адміністративному порядку податкове повідомлення - рішення залишене без змін, а скарги позивача без задоволення, після чого податкове повідомлення - рішення оскаржено позивачем в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, ПК України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Пунктами 201.8. та 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Нікопрогресбуд» з контрагентами наступні договори, а саме: з ТОВ «Житлобудінвест» 10.09.2014 року укладено договір підряду № 137/05/14 будівництва цеху переробки шламів марганцевої руди; договір підряду № 138/05/14 монтажу металоконструкцій трас повітроводів КШБ, естакади, теплових мереж, по реконструкції газоочисних вентсистем, договір підряду № 139/05/14 прокладання кабелю ПП «Брок-Альянс», договір підряду № 142/05/14 капітального ремонту покрівлі в приналежному позивачу приміщенні за адресою м. Нікополь вул. Електорометалургів;

з ТОВ «Касторс» 01.09.2014 року укладено договір № 128/04/14 про надання послуг з виготовлення металоконструкцій під технологічне обладнання, договір № 13302/14 поставки електродвигунів;

з ТОВ «Волгобалт» 01.09.2014 року укладено договори №123/02/14, № 127/02/14 поставки товару - дизпалива, інших товаро - матеріальних цінностей - електродів, шин, насосів, договори №124/04/14, №125/04/14, №126/04/14 про надання послуг з виготовлення металоконструкцій та з укрупненого збирання металоконструкцій.

Виконання позивачем вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі Закону №996-XIV), а саме: договорів підряду - локальними кошторисами на будівельні роботи, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами прийняття робіт форми КБ-23,підсумковими відомостями ресурсів, рахунками по оплаті робіт, податковими накладними;

договорів про надання послуг з виготовлення металоконструкцій - актами здачі-приймання послуг, податковими накладними, рахунками по оплаті послуг,

договорів про поставки товарів - податковими накладними, видатковими накладними, специфікаціями, рахунками, платіжними дорученнями тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що дизпаливо використане у власній виробничій діяльності для орендованих транспортних засобів, що використані при будівництві об'єктів, при перевезенні товарів, та виготовлених металоконструкцій, які відповідно до укладених договорів змонтовані контрагентами, товаро - матеріальні цінності прийняті на облік як виробничі запаси, використані в виробничій діяльності, три із чотирьох придбаних електродвигунів реалізовані іншим контрагентам ТОВ «Технобуд», ПАТ «Екос» , що підтверджено первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону №996-XIV.

Викладене свідчить, що сума податку на додану вартість позивачем правомірно включена до складу податкового кредиту за вересень 2014 року та відображена у реєстрі отриманих податкових накладних, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Матеріалами справи доведений факт дійсного виконання позивачем та його контрагентами ТОВ «Житлобудінвест», ТОВ «Касторс», ТОВ «Волгобалт» господарських угод, позивач не мав підстав вважати діяльність зазначених контрагентів протиправною, так як на час дії угод контрагенти позивача були зареєстровані в установленому порядку як платники ПДВ, мали право виписувати та надавати податкові накладні, не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України згідно приписів ч.2 ст.71 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що винесене 29.01.2015 року Нікопольською ОДПІ податкове повідомлення - рішення №, яким ТОВ «Нікопрогресбуд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1434 523,95 грн. є неправомірним та підлягає скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, це є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкове повідомлення - рішення № від 29 січня 2015 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова