Справа № 2270/2877/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2015 р. м. Київ К/9991/57762/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Олендера І.Я.

Приходько І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Дунаєвецької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2012 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2012 року

у справі № 2270/2877/12

за позовом Приватного підприємства «Енергосистема»

до Дунаєвецької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2012 року, позов Приватного підприємства «Енергосистема» (далі - ПП «Енергосистема»; позивач) до Дунаєвецької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби (далі - Дунаєвецька МДПІ Хмельницької області ДПС; відповідач) задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22 червня 2011 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПП «Енергосистема» судові витрати в розмірі 2 146,00 грн. шляхом їх безспірного списання з рахунку Дунаєвецької МДПІ Хмельницької області ДПС.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, Дунаєвецька МДПІ Хмельницької області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2012 року, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2012 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ПП «Енергосистема» з питань правомірності нарахування податку на додану вартість за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2011 року, за результатами якої складено акт № 0052/2340/32679989 від 07 червня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22 червня 2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 279 501,00 грн. (1 279 500,00 грн. - основний платіж, 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення підприємством пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаного казеїну технічного в Товариства з обмеженою відповідальністю «Конкордсервіс», а також молока в Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий колос» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформікс-трейд» за нікчемними правочинами.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що фактичне виконання розглядуваних господарських операцій підтверджується належним чином складеними первинними документами.

Проте, колегія суддів вважає вказаний висновок судів передчасним, зважаючи на таке.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, правоутворюючим фактом, з яким податкове законодавство пов'язує виникнення у платника права на формування даних податкового обліку, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг). За відсутності ж факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми податку на додану вартість не можуть включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення.

Докази, що можуть використовуватись при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податку-набувача (як транспортувався), як використовувався далі.

Зокрема, з огляду на доводи перевізника (Приватного підприємця ОСОБА_3) щодо неможливості здійснення перевезення придбаного позивачем в ТОВ «Золотий колос» та ТОВ «Інформікс-трейд» молока належними йому автомобілями ДАФ державний номерний знак НОМЕР_4 (водій ОСОБА_4) та ДАФ державний номерний знак НОМЕР_3 (водій ОСОБА_5), а також ненадання підприємством доказів на підтвердження транспортування придбаного в ТОВ «Конкордсервіс» казеїну технічного, суду слід достеменно з'ясувати, яким чином придбаний в постачальників товар транспортувався, перевірити обставини щодо залучення з цією метою третіх осіб та, як наслідок, виникнення відповідних витрат, пов'язаних із таким залученням.

Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаних у первинних документах контрагентів. Для цього варто встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв'язки між ПП «Енергосистема» та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь, допитати відповідних осіб як свідків. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу в порівнянні із задекларованим.

Крім того, у даному випадку, враховуючи викладені в акті перевірки № 0052/2340/32679989 від 07 червня 2011 року обставини щодо відсутності в контрагентів позивача в достатній кількості трудових ресурсів, а також неперебування ТОВ «Золотий колос» та ТОВ «Інформікс-трейд» за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням, варто дослідити наявність у названих юридичних осіб платежів, супутніх звичайній господарській діяльності будь-якого господарюючого суб'єкта (комунальні платежі, оренда приміщень, послуги зв'язку, управлінські витрати тощо).

Суду при новому розгляді справи також необхідно надати належну правову оцінку долученому податковим органом під час касаційного розгляду справи вироку Хмельницького міськрайонного суду від 02 серпня 2013 року у справі № 2218/6269/2012, яким ОСОБА_6 (директора ПП «Енергосистема») визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених частиною 2 статті 212, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України.

З огляду на те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі з метою об'єктивності, всебічності та повноти розгляду справи підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дунаєвецької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби задовольнити частково.

Скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2012 року.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Олендер І.Я.

Приходько І.В.