Справа № 2а-215/11/1225
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2011-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пчолкін С.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 року справа № 2а-215/11/1225

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Ястребової Л.В.

суддів Ляшенка Д.В. , Чумака С.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 07 лютого 2011 року у справі № 2а-215/11/1225 за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про стягнення щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПФУ в Сватівському районі Луганської області про стягнення щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2006 року.

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 07 лютого 2011 року зазначений позов задоволено частково. Визнані дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті на користь позивачки підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни та зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивачки підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 31 липня 2010 року з урахуванням здійснених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду позивач подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідач також не погодився з рішення суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги встановила наступне.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФУ в Сватівському районі Луганської області, має статус "Дитина війни".

Згідно статті 6 Закону № 2195-IV в редакції, яка діяла з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та діє з 22 травня 2008 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідач як орган, якому делеговано повно важення щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог статті 6 Закону № 2195-ІV і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Зі статті 6 Закону № 2195-ІV випливає, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-ІV) і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене правильними є висновки суду першої інстанції щодо невзяття до уваги положень частини третьої статті 28 Закону № 1058-ІV, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону № 2195-ІV.

Проте місцевий суд припустився помилки, не врахувавши наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Зазначена редакція ч. 2 ст. 99 КАС України набрала чинності з 30.07.2010 року, у звязку з чим колегія суддів вважає, що строк на звернення до суду з адміністративним позовом, якщо право на звернення до суду виникло до цієї дати, повинен обчислюватись саме з цієї дати, за умови, якщо станом на 30.07.2010 року не сплив строк на звернення до суду, встановлений чинним законодавством, що регулювало дані відносини до набрання чинності вказаними змінами.

Разом з тим, оскільки станом на 30.07.2010 року справи, повязані із соціальними виплатами, розглядались в порядку цивільного судочинства і лише рішенням Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року у справі № 1-40/2010 було визнано, що вони повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства, то передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду для цієї категорії справ повинен обчислюватись саме з 9 вересня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи вимоги позивача стосуються стягнення недоплаченої надбавки, як дитині війни за період, починаючи з 09.07.2007 року. Оскільки до рішення Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року справи щодо стягнення допомоги на оздоровлення розглядались в порядку цивільного судочинства, то на них розповсюджувався передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності.

Позивач звернувся із заявою 31.01.2011 року, а тому трирічний строк сплив щодо вимог позивача, починаючи з 09.07.2007 року по 30.01.2008 рік ще до 9 вересня 2010 року, тобто до переходу цих справ під юрисдикцію адміністративних судів.

Згідно статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом позивач не звертався.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з цим позовом щодо частини своїх вимог. Тому вимоги позивача за період з 09.07.2007 р. по 30.01.2008 року підлягають залишенню без розгляду, а постанова суду першої інстанції в цій частині позовних вимог - скасуванню. За період з 22.05.2008 року судове рішення має бути змінено.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 198, 199, 201, 203, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 07 лютого 2011 року у справі № 2а-215/11/1225 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про стягнення щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни скасувати в частині вирішення позовних вимог за період з 09.07.2007 року по 30.01.2008 р., та в цій частині позов залишити без розгляду.

В решті постанову Сватівського районного суду Луганської області від 07 лютого 2011 року у справі № 2а-215/10/1225 - змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанову Сватівського районного суду Луганської області від 07 лютого 2011 року у справі № 2а-215/11/1225 викласти у наступній редакції:

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 22 травня 2008 року з урахуванням здійснених виплат

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Л.В.Ястребова

Судді: Д.В.Ляшенко

ОСОБА_3