Справа № 826/2048/14
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"09" вересня 2015 р. м. Київ К/800/52431/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Васильченко Н.В.,
Чумаченко Т.А.,

секретаря судового засідання: Носенко Л.О.,

за участю представників Державної фінансової інспекції у місті Києві - Єфіменка С.М., Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» - Омельянчука В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції у місті Києві до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» , третя особа - Генеральна прокуратура України про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року Державна фінансова інспекція у місті Києві звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила зобов'язати Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» виконати пункти 2,3 вимоги № 26-072-14-14/11998 від 09.09.2013.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» вчинити дії щодо узгодження з урахуванням висновків зустрічних звірок сум, сплачених: за договору від 01.02.2006 № 13/9-Д ТОВ «Фенікс Транс Сервіс, ЛТД»; за договором від 19.09.2-006 № 01/09-06-220 АВП «Агротранссервіс»; за договорами від 18.01.2011 № 3/3-1 -Д, від 01.02.2012 № 3/3-Д, від 07.06.2011 № 3/76-Д, від 21.11.2012 № 5/171-Д, від 01.02.2012 № 3/2-Д, від 19.02.2013 № 3/18-Д ДП «Шепетівський ремонтний завод»; за договорами від 01.02.2012 № 3/6-Д, від 20.11.2012 № 3/169-Д, від 30.08.2010 № 3/115-1Д, від 03.08.2011 № 3/121-Д, від 03.08.2011 № 3/122-Д, від 08.12.2009 № 3/126-Д, від 13.08.2009 № 3/132-Д, від 06.11.2006 № 3/168-Д, від 04.11.2010 № 3/173-Д, від 04.11.2010 № 3/174-Д, від 29.11.2011 № 3/175-Д, від 30.12.2011 № 3/194-Д, від 21.12.2010 № 3/214-Д, від 08.12.2009 № 3/126-Д, від 09.03.2011 № 3/294-Д, від 12.03.2007 № 3/29-Д, від 26.12.2008 № 3/293-Д, від 26.12.2008 № 3/294-Д, від 26.12.2008 № 3/295-Д, від 01.02.2012 № ? -Д, від 01.02.2012 № 3/5-Д, від 23.05.2011 № 3/65-Д, від 01.02.2012 № 3/7-Д, від 23.06.2011 № 3/75-Д, від 07.06.2011 № 3/65-Д, від 10.06.2011 № 3/80-Д, від 18.07.2012 № 3/86-Д, від 31.07.2012 № 3/93-Д, від 21.02.2012 № 7 ДП «Балаклійський ремонтний завод». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу Державна фінансова інспекція у місті Києві, посилаючись на законність постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що позивачем проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.01.2011 по 31.03.2013. За результатами проведення складено акт № 464т, у якому зафіксовано, що відповідачем не нараховано пеню ЗАТ «Ди Жди Армс Корпорейшн» за поставлені вироби в розмірі 64500,00 дол. США, що еквівалентно 519 000,03 грн., що передбачено в п.9.2 Контракту від 17.02.2011 № 4/15-К, чим порушено вимоги ч.ч.1, 2 ст.193 Господарського кодексу України, в частині умов виконання господарських зобов'язань та застосування господарських санкцій, в результаті чого відповідачем недоотримано коштів на загальну суму 64500,00 дол. США, що еквівалентно 519031,50 грн., чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) відповідачу на зазначену суму. Внаслідок включення контрагентами відповідача - ТОВ «Фенікс Транс Сервіс, ТД», АВП «Агротранссервіс», ДП «Шепетівський ремонтний завод» та ДП «Балаклійський ремонтний завод» до актів виконаних робіт (наданих послуг) за договорами недостовірних даних, в частині завищення вартості фактично понесених ними витрат, які не підтвердженні первинними документами зазначених суб'єктів господарювання, відповідачем здійснено оплату завищеної вартості наданих послуг (виконаних робіт) на загальну суму 1247629,02 грн., чим порушено контрагентами ст.193 Господарського кодексу України, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) нанесених державному бюджету на відповідну суму.

На цій підставі Державною фінансовою інспекцією у місті Києві складено вимогу № 26-072-14-14/11998 від 09.09.2013, пунктами 2, 3 про зобов'язання виконання яких пов'язаний цей спір, від відповідача вимагалось:

2. відобразити в обліку дебіторську заборгованість по розрахункам з ЗАТ «Ди Жди Армс Корпорейшн» та провести претензійно-позовну роботу щодо стягнення штрафних санкцій з ЗАТ «Ди Жди Армс Корпорейшн». В іншому випадку відшкодувати нанесену матеріальну шкоду за рахунок винних осіб у порядку, встановленому законодавством України;

3. відобразити в обліку дебіторську заборгованість та стягнути з контрагентів кошти в сумі 1247629,02 грн., в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи. В іншому випадку відшкодувати, нанесену матеріальну шкоду за рахунок винних осіб у порядку. встановленому законодавством України.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати пункт 2 вимоги № 26-072-14-14/11998 від 09.09.2013, суд першої інстанції виходив з підтвердження факту його виконання. Щодо пункту 3, судом вказано про те, що позивачем не встановлено та не зазначено про порушення відповідачем норм законів чи інших нормативно-правових актів, а також не зазначено винних у їх допущенні осіб, як того вимагають діючі законодавчі норми, зокрема, які наведені судом вище по тексту рішення, що фактично свідчить про відсутність з боку відповідача факту допущення таких порушень та, відповідно, про відсутність у позивача підстав для вимоги про їх усунення. Також пункт вимоги викладений у спосіб, який унеможливлює її реальне виконання, оскільки договірні взаємовідносини відповідача з контрагентами виконані у повному обсязі, взаємні зобов'язання прийняті та оплачені без зауважень, при цьому, відповідач не наділений правами і повноваженнями щодо втручання у внутрішню діяльність контрагентів за договорами.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виконати пункт 2 вимоги № 26-072-14-14/11998 від 09.09.2013. Між тим, дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем пункту 3 вказаної вимоги, а відтак зобов'язав відповідача виконати його.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній фінансовій інспекції надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За результатами аналізу наведених положень колегія суддів вказує на наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення (повернення коштів).

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, проте з інших мотивів, викладених вище.

У відповідності із статтею 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року скасувати, залишивши в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: