Справа № 0311/7418/12 (2а/0311/5923/12)
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/29028/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Пасічник С.С., Ситникова О.Ф.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Маневицькому районі Волинської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Меневицького районного суду Волинської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Меневицького районного суду Волинської області від 21 грудня 2012 року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_4 пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області призначити ОСОБА_4 пільгову пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25.09.2012 року.

Вважаючи, що рішення апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Письмових заперечень на касаційну скаргу від позивача до суду касаційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в липні 2012 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії, як особа, яка постійно працювала в зоні гарантованого добровільного відселення. Проте, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв'язку із суперечливими відомостями в документах.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовної заяви, виходив з того, що позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами тих обставин на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Натомість, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що позивач як особа яка постійно працювала на території зони гарантованого добровільного відселення має право на призначення пенсії за зниженим віком з часу звернення до пенсійного органу з 25.09.2012 року.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі - Закон 796) (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особам, які працювали або проживали у зоні гарантованого добровільного відселення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, як встановлено статті 15 Закону 796, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Підпунктом «ґ» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, позивач має право на зменшення пенсійного віку з підстав передбачених відповідним положенням, закріпленим статтею 55 Закону 796, доказом чого слугують наявні в матеріалах справи копії: посвідчення потерпілого від ЧАЕС, довідки від підприємства (від 01 лютого 2007 року № 7, від 09 листопада 2009 року № 30, від 02 липня 2012 року № 37 та від 17 грудня 2012 року № 65).

Крім того, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, вирішуючи дану справу, вважає за необхідне зазначити правову позицію, висловлену Верховним Судом України у подібних категоріях справ, зокрема постанова № 06/73 від 21.11.2006 року, де вищий суд зауважив, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом 796, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновку суду апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційні скарги без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Маневицькому районі Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: С.С. Пасічник

О.Ф. Ситников