Справа № 2а/0270/4083/11
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

06 вересня 2011 р. Справа № 2а/0270/4083/11

За позовом: ОСОБА_1

до: Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_2

про: визнання дій протиправними, скасування постанов державного виконавця

Суддя: Чернюк Алла Юріївна

ВСТАНОВИВ :

05 вересня 2011 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанов державного виконавця.

Крім того, окремо відділом прийому суду зареєстровано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони будь-яким органам ДВС чи іншим особам вчиняти будь-які виконавчі дії, зокрема продаж з прилюдних торгів, щодо належної позивачу земельної ділянки, що розташована у Вінницькій області, с.Вінницькі Хутори, вул.Немирівська.

Зокрема клопотання мотивовано лише тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також на те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до положень частин 3, 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржують ся.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно до частини 1 статті 117 КАС України підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть бути такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У відповідності до вимог статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень

З аналізу наведеної статті вбачається, що обовязковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтоване клопотання сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Як вбачається з вимоги постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, позивачка посилається на порушення її прав у випадку реалізації арештованого майна. Однак, не можна ототожнювати дане посилання з очевидною небезпекою заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Більш того, якби вказана підстава і мала місце, то ОСОБА_1 не зазначено жодних ознак очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, а також не надано доказів, які б дійсно підтверджували ймовірність реалізації арештованого майна.

Само по собі побоювання щодо такого порушення, незгода з діями державного виконавця, виключає застосування інституту забезпечення позову, оскільки не містить чітко вираженої очевидної загрози небезпеки заподіяння шкоди чи очевидної протиправності дій у розглядуваній ситуації.

Таким чином, посилання заявника на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, не знайшло свого підтвердження відповідними доказами, будь-яке інше обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову суду не надано.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд приходить до висновку, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного та керуючись ст. 117, 118, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Чернюк Алла Юріївна