Справа № 2-а-879/10
Суддя: Хмельов А. Ф.
Дата ухвалення: 2010-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-879-10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2010 року Краснолиманський міський сул Донецької області у складі:

головуючого судді - Хмельова А.Ф.

при секретарі - Коровченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красний Лиман справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про поновлення строку для звернення до суду, про визнання протиправною бездіяльність Пенсійного фонду в ОСОБА_2 Лиман з невиплати щомісячної доплати до пенсії, починаючи з 01.01.2006 року та зобов»язання здійснити нарахування доплати до пенсії, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2009року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман про визнання бездіяльності Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман та стягнення недоплаченої доплати до пенсії'.

25.01.2010року позивач уточнив свої вимоги та просить поновити строк для звернення до суду, визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду в м. Красний Лиман з невиплати щомісячної доплати до пенсії, зобов»язання здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії починаючи з 01.01.2006 року до теперішнього часу, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Позивач належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі ЗО % від мінімального розміру пенсії за віком.

У 2006 році та по теперішній час йому така допомога не виплачувалась. В позовній заяві зазначає, що положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2006, 2007, 2008 роки» в частині зупинення ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не відповідають Конституції України і тому не можуть застосовуватись.

Позивач в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був попередженим належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав про що надав заперечення.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача на підставу наявних у справі доказів.

З матеріалів справи та наявних і ній доказів, судом встановлене наступне.

Позивач має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням № 923592 (а.с. 4). Враховуючи зазначений статус позивача, він відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії' в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Згідно Державного бюджету України. Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20 грудня 2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено. Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19 грудня 2006 року, який набрав чинності 15 березня 2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету7 у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни запроваджені не були. Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20 грудня 2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19 січня 2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії', передбачену ст.6 Закону України „Прр соціальний захист дітей війни , оскільки до 15 березня 2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України „ Про Державний бюджет на 2006 рік від 20 грудня 2005 року та „Про внесення змін до Закону України „ Про Державний бюджет на 2006 рік від 19 січня 2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.З мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше .

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15 березня 2006 року дія ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни була зупинена, а з 15 березня 2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України. „Про Державний бюджет на 2006 рік .

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік , дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні гарантії' громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік , яким зупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09 липня 2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 етапі 71 Закону України „Про Державний бюджет України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач з 09 липня 2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.б Закону України „Про соціальний захист дітей війни , нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.З та 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст. б ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії' у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії' за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов»язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. б ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» покладено на відповідача, за місцем проживання позивача.

Порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тривало з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і припинилось лише 01 січня 2008 року після внесення змін до Закону України 13.11.2008 року.

Статтею 99 КАС України встановлено строк звернення до суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 КАС України передбачені наслідки поругцення строків звернення до адміністративного суду. При цьому позивач на ставить питання поновлення чи продовження пропущеного процесуального строку.

Статус «Дитини війни» позивачу з його відома присвоєно у встановленому порядку в 2006 році, він проживає в звичайних для всіх громадян України умовах, спілкується з іншими громадянами, як і всі інші громадяни при бажанні має доступ до нормативно-правової бази України та засобів масової інформації'.

Таким чином, суд вбачає, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії', передбаченої ст. б Закону України „Про соціальний захист дітей війни , без поважних причин.

Тому у звязку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про виплату підвищення до пенсії' як дитині війни за 2007 рік, а відповідач наполягає на застосування вказаного строку, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у вимогах про підвищення пенсії' як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 11.11.2007 року (дата звернення до суду відповідно до поштового штампу 11.11.2008 рік). А задоволенню підлягають лише позовні вимоги, предявлені в межах строку звернення до суду з 11.11.2007 року по 31.12.2007 року.

Щодо позовних вимог позивача про здійснення йому доплати до пенсії' з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року суд вважає їх такими, що частково підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до змін, внесених підпунктом 2 п. 41 розділу П ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року з 01.01.2008 року внесено зміни до ст. б ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року відповідно до якого дітям війни крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до пенсії' або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вищезазначені зміни визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України у

цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного Закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов»язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ст. б ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» редакції 18.11.2004 року, чинний у 2009 дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціадьна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розмірі мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенси за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення пенси повинна здійснюватися відповідно до норм ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідачем порушено норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд повинен визнати такі дії незаконними і зобов»язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституцд України, ст.ст. З, б Закону України „Про соціальний захист дітей війни , ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про зобов»язання вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенси як «дитині війни» за період з 11 листопада 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та за 2009 рік відповідно до вимог статті б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції

, яка діяла на зазначені періоди, у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенси за віком з урахуванням фактично отриманих сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня складення постанови в повному обсязі та поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з одночасною подачею її копи до суду апеляційної інстанції, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляціїшої скарги.

Головуючий суддя -