Справа № 802/3217/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 вересня 2015 р. Справа № 802/3217/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: Рудич Л.О., Кучабська В.В., Паламарчук О.П.

відповідача: Радіщев В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Державної фінансової інспекції у Вінницькій області

до: Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод"

про: стягнення коштів в розмірі 1 712 391,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2015 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна фінансова інспекція у Вінницькій області (далі - ДФІ у Вінницькій області) з адміністративним позовом до державного підприємства «Уладівський спиртовий завод» (далі - ДП «Уладівський спиртовий завод») про стягнення коштів в сумі 1712391,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання пункту 1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ у Вінницькій області на І квартал 2015 року позивачем було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Уладівський спиртовий завод» за період з 01.01.2012 по 01.02.2015, якою виявлено ряд порушень законодавства з фінансових питань, викладених в акті від 22.05.2015 №07-13/12. Зокрема, в порушення вимог пункту 9 Механізму поставки зерна на державні спиртові заводи та повернення бюджетної позики, наданої Міністерству сільського господарства і продовольства України, затвердженого наказом Державного комітету по харчовій промисловості, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 09.07.1996 №49/212/139/90, внаслідок не повернення ДП «Уладівський спиртовий завод» бюджетних позичок, наданих на закупівлю сільськогосподарської за державним замовленням призвело до недоотримання спеціальним фондом державного бюджету грошових коштів в сумі 1712391,00 грн. Вимогу ДФІ у Вінницькій області від 02.06.2015 №02-07-28-14/3129 про стягнення з ДП «Уладівський спиртовий завод» завданих державному бюджету збитків у розмірі 1712391,00 грн. не виконано. Відтак, оскільки до компетенції органу фінансового контролю належать повноваження щодо стягнення завданих бюджету збитків, позивач вважає, що такі збитки підлягають стягненню з ДП «Уладівський спиртовий завод» в судовому порядку.

У судовому засіданні представники позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази та з'ясувавши фактичні обставини справи, встановив наступне.

Відповідно до п. 1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції у Вінницькій області на І квартал 2015 року, ДФІ у Вінницькій області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Уладівський спиртовий завод» за період з 01.01.2012 по 01.02.2015, якою виявлено ряд порушень законодавства з фінансових питань, викладених в акті від 22.05.2015 №07-13/12.

В ході проведення зазначеного контрольного заходу встановлено, що відповідно до пункту 1 Механізму поставки зерна на державні спиртові заводи та повернення бюджетної позики, наданої Міністерству сільського господарства і продовольства, затвердженого наказом Державного комітету по харчовій промисловості, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 09.07.1996 №49/212/139/90, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.07.1996 за №367/1392 (далі - Спільний наказ №49/212/139/90), Головхлібпродукт Мінсільгосппроду за рознарядками Держхарчопрому відвантажує на державні спиртові заводи зерно з державних ресурсів, закуплене в рахунок бюджетної позики за державним контрактом 1995 року та державним замовленням 1996 року.

Крім того, відповідно до вимог пункту 9 Спільного наказу №49/212/139/90 слідує, що спиртові заводи, на які надійшло зерно з державних ресурсів, зобов'язані повертати до бюджету суму бюджетної позики, прийнятої від заготівельних і переробних підприємств ДАК «Хліб України», наступного дня після реалізації спирту в розмірі 34,4 відсотка від виручки.

Враховуючи те, що повернення бюджетних позичок, наданих на закупівлю сільськогосподарської продукції за державним замовленням (контрактом) 1994 - 1997 років, в Законах України «Про державний бюджет» на відповідний рік визначено як джерело формування спеціального фонду державного бюджету, неповернення бюджетної позички призвело до недоотримання спеціальним фондом державного бюджету грошових коштів в сумі 1712391,00 грн.

02.06.2015 на адресу ДП «Уладівський спиртовий завод» направлено лист-вимогу №02-07-28-14/3129 про усунення виявлених ревізією порушень в строк до 25.06.2015, пунктом 4 якої запропоновано після завершення процедури банкрутства сплатити збитки, які виникли в наслідок недоотримання спеціальним фондом державного бюджету грошових коштів в сумі 1712391,00 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст.1 Закону України від 26.01.1993 №2939 - XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно п.8 ст.10 Закону №2939 органам фінансового контролю надається право у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами, за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства.

Водночас, зі змісту позовної заяви випливає, що ДФІ у Вінницькій області не ставить під сумнів правомірність одержання відповідачем у порядку передбаченому відповідним наказом бюджетної позички зерном, переробки цього зерна на спирт та його подальшої реалізації покупцям. Відтак, кошти, стягнення яких вимагає позивач, не отримані відповідачем за незаконними договорами та/або без установлених законом підстав та/або з порушенням законодавства. Фактично позивач ставить питання про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок несвоєчасних розрахунків відповідача з державним бюджетом.

Проте, спеціальними нормами бюджетного та податкового законодавства передбачений інший механізм стягнення на користь Державного бюджету України заборгованості за бюджетною позичкою.

Частиною 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прямо передбачено, що прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб'єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання.

Таким чином, питання погашення заборгованості відповідача перед Державним бюджетом України за бюджетною позичкою повинно вирішуватися податковими органами, на даний час - органами Державної фіскальної служби України.

Судом встановлено, що 13.08.2004 господарським судом Вінницької області порушено провадження у справі № 5/435-04 про банкрутство Державного підприємства «Уладівський спиртовий завод» за заявою Дочірнього підприємства «Універсальна компанія «Правекс-Естоппель».

Ухвалою від 06.05.2009 господарський суд Вінницької області заяву Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання її кредитором ДП «Уладівський спиртовий завод» з грошовими вимогами в розмірі 1794586,00 грн. задовольнив частково, визнав грошові вимоги Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції до Державного підприємства «Уладівський спиртовий завод» в розмірі 1712391,00 грн. (заборгованість по бюджетній позичці в частині основного боргу, отриманої у вигляді зерна з державних ресурсів), що відносяться до четвертої черги та відхилив грошові вимоги Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції до ДП «Уладівський спиртовий завод» в розмірі 82195,00 грн. (пеня).

Як повідомлено представником відповідача, провадження по зазначеній справі триває по даний час, судом застосовано процедуру розпорядження майном боржника, сторони вживають заходи, спрямовані на формування умов мирової угоди.

Відповідно до пункту 87.10 статті 87 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов'язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без застосування норм цього Кодексу.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлюється Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-ХІІ (далі - Закон).

Важливо зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 4212-VI від 22.12.2011 згаданий закон про неспроможність був викладений у новій редакції, яка діє з 19.01.2013.

У той же час, пунктом 11 Розділу X Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону України № 4212-VI від 22.12.2011) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки провадження у справі про банкрутство відповідача було порушено у 2004 році, на відповідні відносини поширюються положення закону про відновлення платоспроможності боржника без врахування змін, запроваджених Законом України № 4212-VI від 22.12.2011, що набули чинності 19.01.2013.

Системний аналіз спеціальних норм Закону, які є спеціальними, а отже пріоритетними у застосуванні відносно інших законодавчих актів України в правовідносинах банкрутства, свідчить, що з моменту порушення справи про банкрутство пред'явлення та задоволення (погашення) грошових вимог кредиторів, вимоги яких до боржника виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, за рахунок майна боржника може відбуватися тільки в порядку та у спосіб, передбачені цим Законом.

У статті 12 Закону зазначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, в тому чисті, забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Згідно зі статті 1 Закону, мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

За змістом частини 1 статті 14 вказаного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає (частина 2 статті 14 Закону).

Встановлення в Законі особливого порядку задоволення майнових вимог кредиторів не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку, а спрямоване на забезпечення визначеності об'єму його майна протягом усієї процедури банкрутства, створення необхідних умов як для подолання неплатоспроможності боржника, так і для більш повного задоволення вимог кредиторів, що проявляється у забезпеченні усіх кредиторів рівними правовими можливостями при задоволенні їх вимог, реалізації їх прав і законних інтересів, забезпеченні конституційного принципу рівності усіх перед законом, у тому числі й в умовах, коли майна боржника недостатньо для повного задоволення усіх вимог кредиторів. За таких умов у справі про банкрутство вирішується завдання справедливого і пропорційного розподілу серед кредиторів майнової (конкурсної) маси боржника.

Заборгованість ДП «Уладівський спиртовий завод» за бюджетною позичкою виникла у 1996-1997 роках, тобто до порушення справи про банкрутство, тому є конкурсною в розумінні статей 1, 14 Закону.

ДП «Уладівський спиртовий завод» є державним підприємством, що не підлягає приватизації тому єдиним передбаченим законом виходом з процедури банкрутства є укладення мирової угоди, яка передбачатиме строки та умови задоволення визнаних господарським судом вимог кредиторів (частина 5 статті 5 Закону).

Питання задоволення вимог конкурсних кредиторів до суб'єкта господарювання відносно якого господарським судом порушено справу про банкрутство, має вирішуватись виключно в порядку, визначеному законодавством про неспроможність. Встановлення в Законі особливого порядку задоволення майнових вимог кредиторів не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку.

Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які не поширюється дія мораторію. Задоволення, отримане кредитором внаслідок таких дій боржника, за заявою арбітражного керуючого має бути стягнуто з такого кредитора як безпідставно отримане.

Порушення щодо заводу справи про банкрутство та виявлення судом конкурсних кредиторів шляхом публікації відповідного оголошення унеможливлює задоволення вимог конкурсного кредитора іншим шляхом, ніж застосування процедур, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Наведене виключає можливість погашення конкурсної заборгованості за бюджетною позичкою «в обхід» конкурсного провадження.

Вищевикладені правові позиції ґрунтуються на положеннях пунктів 2.1, 5.3 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 04 червня 2004 року № 04-5/1193 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, до завершення справи про банкрутство завод не вправі вживати заходів з погашення заборгованості за бюджетною позичкою. Після укладення мирової угоди її умови визначатимуть порядок та строки розрахунків з усіма конкурсними кредиторами, у тому числі і з Хмільницькою ОДПІ як кредитором за зобов'язаннями з повернення бюджетної позички в сумі 1712391,00 грн.

В силу приписів частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою за бюджетною позичкою стягується з такого суб'єкта господарювання органами державної фіскальної служби, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому ПК України. У разі порушення провадження у справі про банкрутство такого суб'єкта господарювання порядок погашення останнім зобов'язань за бюджетною позичкою, яка включена до конкурсних кредиторських вимог такого боржника, визначається згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», без застосування норм ПК України.

Як уже встановлено, стосовно ДП «Уладівський спиртовий завод» господарським судом Вінницької області порушено справу про банкрутство, введено мораторій, органом державної фіскальної служби як кредитором заявлено вимоги за бюджетною позичкою в сумі 1712391,00 грн., згадані вимоги визнані судом та включені до конкурсних вимог, отже відповідні грошові зобов'язання будуть виконуватися ДП «Уладівський спиртовий завод» у строки та порядку, встановленому мировою угодою з кредиторами.

Таким чином, в даний час питання виконання ДП «Уладівський спиртовий завод» грошових зобов'язань перед державним бюджетом за бюджетною позичкою в сумі 1712391,00 грн. вирішується згідно положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин правові підстави для задоволення позову ДФІ у Вінницькій області про стягнення з ДП «Уладівський спиртовий завод» щодо стягнення грошових коштів в сумі 1712391,00 грн. - відсутні.

В силу ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі та не підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні за участю присутніх учасників процесу, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України. Оскільки позивач на момент подання даного позову був звільнений від сплати судового збору, а відповідач не вказав про понесені витрати, суд не має підстав для вирішення питання щодо розподілу витрат.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна