Справа № 808/3728/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року (о 14 год. 50 хв.) Справа № 808/3728/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

за участю представника позивача Воронцової Х.О.,

представника відповідача Лактіонової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці ДФС України

про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - ПАТ «Дніпроспецсталь», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом від 22.01.2015 № 112030000/2015/000011/1 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 22.01.2015 №112030000/2015/00014 за ВМД №112030000/2015/000912.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав викладених у позовній заяві. Зокрема, зазначає, що до Запорізької митниці ДФС позивачем було заявлено до митного оформлення товар, митна вартість якого була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Вважає, що ним було подано всі передбачені Митним кодексом України документи, що підтверджують правомірність формування позивачем митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, проте відповідачем безпідставно застосовано шостий (резервний) метод ціни визначення товару. Вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними, просить суд їх скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов від 22.07.2015 №7325/92/08-70-10 (вх. №30987). Зокрема, зазначає, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару Запорізька митниця дійшла висновку, що документи які надані до митного оформлення не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності. Враховуючи виявлені розбіжності декларанту була пред'явлена письмова вимога у вигляді електронного повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, проте позивачем не було подано додаткові документи, які підтверджують митну вартість. Вказує, що надані документи для підтвердження рівня заявленої митної вартості товарів не давали можливості митниці остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару та містили розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, у зв'язку із чим відповідачем здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням цінової інформації, наявної в органі доходів і зборів та прийнято рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу у відповідності з вимогами ст. 64 Митного кодексу України та оформлена картка відмови у митному оформлені. Вважає, що спірні рішення винесені обґрунтовано та на підставі норм чинного законодавства, а відтак підстав для їх скасування немає та просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

09.02.2012 між ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» (покупець) та фірмою «Intercommodities SA», Парадизо - Лугано, Швейцарія (продавець) укладено контракт купівлі-продажу №13120156, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець покупає феросплави (товар) кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови постачання якого визначаються у Специфікаціях (далі - Додаток №1), які є невід'ємними частинами вказаного контракту. Кількість товару, що поставляється вказується в Додатку № 1. Ціна на Товар, що поставляється за цим Контрактом, вказується в Додатку №1.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару згідно Специфікації №426 від 29.12.2014 позивачем до митного органу 21.01.2015 подана вантажна митна декларація №112030000/2015/000832.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані:

- зовнішньоекономічний договір № 13120156 від 09.02.2012;

- додаткові угоди до контракту від 03.08.2012, від 20.11.2012, від 04.12.2013, від 14.12.2012, від 17.09.2014;

- додаток до контракту № 13120156 від 09.02.2012;

- специфікація №426 від 29.12.2014;

- інвойс №МО-14-045 від 29.12.2014;

- сертифікат кількості та якості №423 від 11.11.2014,

- CMR №141897-3;

- витяг із сайту Metal Prices від 21.01.2015;

- пакувальний лист б/н від 20.12.2014

та інші документи, зазначені у гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6.

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару форми ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтями 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, відсутні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару; документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності:

1. В п. 4 контракту від 09.02.2012 №13120156 зазначено, що вантажовідправник згідно з додатком №1, але в додатку №1 специфікації №426 від 29.12.2014 п. 6 - відсутній вантажовідправник товару;

2. В надісланій сканованій копії сертифікату якості №CoAN 423 від 11.11.2014 відсутнє посилання на контракт, специфікацію (неможливо ідентифікувати до даної поставки товару);

3. В надісланому сканованому інвойсі від 29.12.2014 №МО-14-045 йде посилання на референцію 535/29.12.14, до митного оформлення вказаний документ не наданий.

Враховуючи вищевказані розбіжності органом доходів і зборів зазначено вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України:

1. Договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3. Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4. Виписку з бухгалтерської документації;

5. Копію МД країни відправлення,

про що письмово зазначено на зворотному боці декларації митної вартості.

Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.6 ст. 53 МКУ, про що свідчать відповідні відмітки на зворотному боці декларації митної вартості ДМВ-1.

Із повідомленням митного органу про необхідність подання додаткових документів, представник декларанта був ознайомлений 22.01.2015.

На вимогу митного органу про надання додаткових документів ПАТ «Дніпроспецсталь» листом б/н від 22.01.2015 надало наступні пояснення:

- в специфікації зазначено, що відправник є агент по дорученню продавця;

- згідно умов контракту у сертифікаті якості не обов'язково мають бути відображені посилання на контракт чи специфікацію;

- референція - це є рахунок від третіх осіб, який надається додатково.

Крім того повідомляємо наступне:

Договір з третіми особами № 01-2012-ІС/АВВ від 05.01.12, специфікація № 82 від 10.12.14, пролонгація до договору з 3-ми особами від 30.12.2014 надається додатково.

Рахунок № 0535 від 29.12.14 надається додатково.

Рахунки про сплату комісійних, посередницьких услуг, пов'язаних із виконанням умов договору не маємо можливості додати, оскільки таки не залучались.

У розумінні ч.3 ст.53 Митного кодексу України виписка з бухгалтерської документації має підтверджувати митну вартість та повинна бути в наявності. На момент декларування така документація відсутня, оскільки немає правових стосунків з виробником товару, будь-яка інша бухгалтерська документація є обліковою та використовується виключно для здійснення обліку ТМЦ та не відноситься до документів, на підставі яких провадяться розрахунки та обчислюється митна вартість.

Копію митної декларації країни відправлення надаємо додатково.

В якості додаткових документів додаємо: реліз, справку про формування ціни № 005/2015 від 21.01.15, справку про транспортні витрати № 003/2015 від 21.01.15, обортно-сальдова відомість № 004//2015 від 21.01.2015, тендерний аналіз № 002/2015 від 21.01.15 та тендерні пропозиції компаній АВ Business, Rasill SА, МВК Мetals, рахунок перевізника № А від 09.01.15.

Також декларант повідомив митний орган про те, що ним надані всі наявні в нього документи, інші документи надаватися не будуть.

22.01.2015 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000011/1, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки виявлено розбіжності: згідно п. 2 ст. 53 Митного кодексу України орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи які надані до митного оформлення не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару (відсутні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. У додатково наданій МД країни відправлення 14NLD від 30.12.2014 відсутня цінова інформація по товару «Оксид молібдену», що унеможливлює проведення обчислення з урахуванням положень ст. 52 Митного кодексу України. Зазначена МД не може бути використана для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару. Додатково наданий лист №004/2015 від 21.01.2015 не може вважатись випискою із оборотно-сальдової відомості, тому що не містить необхідних реквізитів передбачених для вказаного документу. В додатково наданій копії сп. від 10.12.2014 №82 та інвойсу від 29.12.2014 №0535/29.12.14 недоброякісний відбиток печатки продавця. Декларантом не надані перелічені додаткові документи в повному обсязі. В органу доходів і зборів наявна інформація щодо митної вартості подібних товарів на рівні 20,1146 $/кг, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та до прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Як зазначено у рішенні, з декларантом проведено процедуру консультацій, під час яких митним органом і декларантом здійснено обмін наявною у кожного інформацією. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв'язку із відсутністю інформації щодо вартістю ідентичним та подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартої на основі віднімання вартості не може бути прийнятий, тому що у декларанта немає даних за ціною одиниці товару, по якій найбільша партія оцінюваних, ідентичних або подібних (аналогічних) імпортних товарів продається на територію України покупцеві, а також немає відомостей по відповідних витратах. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не може бути прийнятий, тому що у декларанта немає інформації щодо вартості матеріалів і витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.

За результатами проведеної консультації митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням резервного методу згідно з вимогами ст. 64 Митного кодексу України згідно із наявною у митного органу інформації щодо раніше визначених митних вартостей за методом 1-6 (з розрахунку 20,1146 $/кг).

У оформленні МД №112030000/2015/000832 було відмовлено та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 22.01.2015 №112030000/2015/00014. У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано те, що митним органом проведене коригування митної вартості та винесене відповідне рішення, що вимагає внесення змін до ВМД.

Позивач подав митному органу нову митну ВМД від 22.01.2015 №112030000/2015/000912, яку прийнято до митного оформлення та товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до статті 55 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про коригування митної вартості та карткою відмови, вважаючи їх протиправними позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем-1 з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари..

Частинами четвертою та п'ятою ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною першою ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга ст. 52 Митного кодексу України).

Згідно з частиною першою ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до частини 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами частини третьої ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно із частиною першою ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами другою та третьою ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як зазначає митний орган, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, відсутні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару. Крім того, документи, які надані до митного оформлення, містять розбіжності. Декларант частково /не в повному обсязі/ надав додаткові документи. Документи, що були додатково надані, не містили всіх відомостей щодо ціни заявленого товару, що не дає змогу Запорізькій митниці остаточно впевнитися в якості додаткового документа, який підтверджує вартість, визначену декларантом. У органу доходів і зборів наявна інформація про вартісні показники за товар вище, ніж заявлена, що призвело до виникнення сумнів у правильності визначення митної вартості товару та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Проте судом встановлено, що при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, специфікацій, виставлених інвойсів та інших документів постачальника та надано необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Як вже зазначалося, позивачем, на вимогу митниці було подано додаткові документи та зазначено об'єктивні причини неможливості подання інших документів - у зв'язку з їх відсутністю. Крім того, позивачем надані відповідні пояснення на встановлені митним органом розбіжності в документах.

Проте, при прийняті рішення, митним органом не були враховані додаткові документи, які декларант надав на вимогу митного органу та відповідні пояснення, що, фактично, є підтвердженням формального витребування відповідачем додаткових документів.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Також відповідно до частин першої - третьої ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до частини першої ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

З матеріалів справи вбачається, що фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності, а також не надання на вимогу митниці додаткових документів у повному обсязі. Для визначення митної вартості товару застосовано метод резервний у відповідності до частини другої ст. 64 Митного кодексу України.

Отже, враховуючи обставини, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості, визначальним у цій справі є встановлення обставин, які свідчать про наявність у митниці обґрунтованих підстав вважати, що подані позивачем документи не підтверджують заявлену митну вартість, а також наявність у митниці правових підстав для витребування додаткових документів.

Так, митниця у письмовій вимозі посилається на те, що у п. 4 контракту від 09.02.2012 №13120156 зазначено, що вантажовідправник згідно з додатком №1, але в додатку №1 специфікації №426 від 29.12.2014 п. 6 - відсутній вантажовідправник товару. Однак таке твердження митниці не відповідає дійсності та наявним матеріалам справи, оскільки відповідно до додатку № 1 специфікації № 409 від 12.11.2014 наявна інформація щодо відправника (мовою оригіналу): "Грузоотправитель: Продавец или агент по поручению Продавца" (пункт 6)

Відсутність у надісланій сканованій копії сертифікату якості №CoAN 423 від 11.11.2014 посилання на контракт, специфікацію, на думку суду, не впливає на числові значення складових митної вартості товарів та не впливає на обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України, оскільки поставка здійснювалась на умовах DAP Запоріжжя (поставка до місця призначення), а тому усі ризики та витрати до місця поставки несе продавець.

Також митний орган зазначає, що в надісланому сканованому інвойсі від 29.12.2014 №МО-14-045 йде посилання на референцію 535/29.12.14, до митного оформлення вказаний документ не наданий. Але на момент митного оформлення цей документ надавався додатково, в даному випадку - це інвойс від третіх осіб №0535 від 29.12.2014.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що розбіжності в документах, на які вказує Запорізька митниця, не є свідченням неправильності визначення позивачем числового значення заявленого до митного оформлення товару. Також відповідачем не зазначено яким чином ці розбіжності впливають на правильність визначення митної вартості заявленого до митного оформлення товару. Крім того, позиція Запорізької митниці полягала у тому, що подані декларантом для підтвердження митної вартості товару документи не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості. При цьому, які конкретні складові митної вартості, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту, не підтверджені позивачем, Запорізька митниця не зазначила.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до частини п'ятої ст. 54 Митного кодексу України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-127а15.

Положеннями ч.1 ст.244-2 КАС України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

При цьому, частиною шостою ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Вказаний перелік підстав за наявності яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є вичерпним.

Відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а у випадку об'єктивної неможливості та відсутності цих документів - письмові поясненням причин їх ненадання.

Слід зауважити, що відповідачем не доведено суду, що документи подані позивачем для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, суд вважає, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, а тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 Митного кодексу України. Натомість, митним органом безпідставно здійснено коригування митної вартості та застосовано шостий (резервний) метод визначення митної вартості товару.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправними та скасування рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за резервним методом №112030000/2015/000011/1 від 22.01.2015 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2015/00014 від 22.01.2015 за ВМД №112030000/2015/000912 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за резервним методом №112030000/2015/000011/1 від 22.01.2015 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2015/00014 від 22.01.2015 за ВМД №112030000/2015/000912.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 182,70 грн., (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак