Справа № 803/1775/15
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/1775/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася в суд з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 червня 2015 року №28552-17.

Позивач зазначає, що оскаржуваним податковим повідомлення-рішенням їй нараховане грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн. Вважає таке нарахування незаконним, оскільки цей податок був запроваджений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року. Вказане, на думку ОСОБА_1, суперечить принципу стабільності податкового законодавства, який закріплений у підпункті 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового законодавства України та проголошує, що зміни до будь-яких елементів податків і зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду.

З наведених підстав вважає спірне податкове повідомлення-рішення незаконним, просить суд визнати його протиправним та скасувати.

У клопотанні від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_1 просить суд розглянути справу за її відсутності (а.с.27).

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, в письмових запереченнях від 03 серпня 2015 року №10533/10/03-18-10-07, та його представник у судовому засіданні, заперечили проти задоволення позову з тих підстав, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII набрав чинності, у встановленому порядку не визнався неконституційним та є обов'язковим до виконання на всій території України. Просять суд відмовити у задоволенні позову (а.с.18-19).

У клопотанні від 02 жовтня 2015 року просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с.28).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2015 року судовий розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області 22 червня 2015 року винесено податкове повідомлення-рішення №28552-17, яким ОСОБА_1 нараховане грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн (а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (п.п.267.1.1 п.267.1); об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (п.п.267.2.1 п.267.2); ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.267.4).

Обставини наявності у позивача легкового автомобіля, який є об'єктом оподаткування транспортним податком, ОСОБА_1 не заперечує.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача, що норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким введено сплату транспортного податку, не відповідають засадам податкового законодавства визначених у підпункті 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового законодавства України, оскільки вказаний закон є чинним, не визнався неконституційним у встановленому порядку, а отже є обов'язковим до застосування на всій території України.

Вищенаведене застосування нормативно-правових актів під час вирішення цього спору відповідає принципу законності, який визначений у статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та проголошує, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Одночасно суд звертає увагу, що у випадку визнання неконституційними вищенаведених норм, вказане може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до пункту 5 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки на ОСОБА_1 статтею 267 Податкового кодексу України покладений обов'язок щодо сплати транспортного податку, вказана норма законодавства у встановленому порядку не визнавалася неконституційною, тому суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22 червня 2015 року №28552-17 є правомірним. За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За правилами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення до суду), під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Ставка судового збору у даній справі з позовної вимоги майнового характеру становила 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1 827,00 грн. Позивач при поданні позову сплатив 10% відсотків цієї суми, а саме 182,70 грн, що підтверджується квитанцією від 22 липня 2015 року №0.0.413467708.1 (а.с.2).

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог майнового характеру, тому за правилами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» решта суми ставки судового збору у розмірі 1 644,30 грн підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись частиною четвертою статті 122, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 червня 2015 року №28552-17 - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (43026, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 644,30 грн (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович