Справа № 815/2878/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Одеса Справа № 815/2878/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області про визнання неправомірними дії та визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області (далі - ВДВС Біляївського РУЮ, відповідач), в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення в межах виконавчого провадження №43587063 постанови від 12.06.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9360,18 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 12.06.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9360,18 грн. за ВП №43587063.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що Біляївським районним судом Одеської області прийнято заочне рішення від 22.04.2014 по справі № 496/519/14-ц, яким задоволено позовні вимоги Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області та стягнуто на користь Одеської обласної ради заборгованість по сплаті втрат сільськогосподарського виробництва у розмірі 93601,75 грн.. На підставі виконавчого листа № 496/519/14-ц від 16.05.2014 виданого Біляївським районним судом Одеської області, заступником начальника відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, Горюхіним В.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2014 ВП № 43587063 про стягнення заборгованості у розмірі 93601,75 грн. В межах ВП № 43587063 головним державним виконавцем ВДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області Савчук О.П. винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 12.06.2014 у розмірі 9360,18 грн. 17.11.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області Савчук О.П. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 43587063, оскільки відповідно до повідомлення Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області від 22.09.2014 № 2-4666 та квитанцій банку борг сплачений у повному обсязі на рахунок стягувача. При цьому, у п. З зазначеної постанови вказано, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій винесена в окреме виконавче провадження. Та позивач вважає, що постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 12.06.2014 року слід визнати протиправною, в зв'язку з тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, у зв'язку з чим був позбавлений можливості самостійно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк. Та звертає увагу на те, що сума боргу була погашена позивачем самостійно без вчинення дій з боку державного виконавця, направлених на виконання заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22.04.2014 року. Крім того відповідачем були порушенні норми ст. 25, 28 та 31 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо винесення та направлення постанови про відкриття виконавчого провадження згідно постанови про стягнення виконавчого збору.

В судове засідання з'явився позивач.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, заперечень на позов не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанову відповідача від 12.06.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9360,18 грн. за ВП №43587063, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є, зокрема районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Згідно ч.1, ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно п.1, ч. 2, ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що Біляївським районним судом Одеської області прийнято заочне рішення від 22.04.2014 по справі № 496/519/14-ц, яким задоволено позовні вимоги Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області та стягнуто з позивача на користь Одеської обласної ради заборгованість по сплаті втрат сільськогосподарського виробництва у розмірі 93601,75 грн.

Від стягувача на адресу Відділу 03.06.2014 року надійшла заява із даним виконавчим листом, щодо прийняття до примусового виконання останнього.

Заступником начальника Відділу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) 05.06.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом дану постанову позивач не отримував.

В зв'язку з невиконанням рішення, відповідно до вимог статті 27 Закону, державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 статті 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

12.06.2014 року державним виконавцем на підставі статті 28 Закону винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, яка також не була отримана позивачем.

23.09.2014 року на адресу відділу надійшла заява від стягувача за вхідним № 4040/03, в якій останній просить закінчити виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого документа у зв'язку з його повним та фактичним виконанням.

17.11.2014 року державним виконавцем враховуючи вказане, керуючись ч. 1 п.8 статті 49 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 43587063 з примусового виконання виконавчого листа №496/519/14-ц виданого 16.05.2014 року Біляївським районним судом Одеської області.

Відповідно ч. 7 статті 28 Закону у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Згідно ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1, ст..31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Проте матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про направлення на адресу позивача постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №43587063 від 05.06.2014 року саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, так само матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання вказаної постанови позивачем.

Тобто відповідач в порушення ч.1, ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» не довів належним чином до позивача відомостей про відкриття виконавчого провадження, чим позбавив його права на добровільне виконання вказаної постанови.

Також суд зазначає, що у вказаному виконавчому провадженні, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови, відбулось добровільне виконання боржником вимог виконавчого листа Біляївського районного суду Одеської області шляхом сплати заборгованості в добровільному порядку, що підтверджується відповідними квитанціями.

Крім того суд звертає увагу на те, що з аналізу ст..28 Закону випливає, що виконавчий збір в розмірі 10 відсотків стягується лише від фактично стягненої суми або вартості майна боржника.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" встановлено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

В той же час відповідачем не вчинялися будь-які дії примусового характеру, направлені на виконання виконавчого листа Біляївського районного суду Одеської області в примусовому порядку відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", не було накладено штраф за невиконання виконавчого листа або інших дій.

Враховуючи, те що оскаржувана постанова відповідача про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню ВП 43587063 від 12.06.2014 була винесена на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №43587063 від 05.06.2014 року, то вона не може бути визнана правомірною, оскільки позивачу згідно матеріалів виконавчого провадження ВП №43587063 взагалі не було відомо про його відкриття, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 12.06.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9360,18 грн. за ВП №43587063 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання неправомірними дії відповідача щодо винесення в межах виконавчого провадження №43587063 постанови від 12.06.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9360,18 грн., то суд зазначає,що позивачем не вірно обраний спосіб захисту, оскільки скасування постанови №43587063 постанови від 12.06.2014 року повністю поновлює порушення права позивача, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, що є порушенням ч.1, ст..31 Закону України «Про виконавче провадження», та те, що у вказаному виконавчому провадженні, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови, відбулось добровільне виконання боржником вимог виконавчого листа Біляївського районного суду Одеської області шляхом сплати заборгованості в добровільному порядку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Аналогічну позицію висловив Виший адміністративний суд України у своїх рішеннях по справам №К/800/24246/13, справі №К/800/35120/13 та Верховний суд України у своєму рішенні від 06.07.2015 року по справі №6-785цс15.

Керуючись ч.2 ст..11, ст..ст. 158 - 163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 12.06.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9360,18 грн. за ВП №43587063.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Е.А.Іванов