Справа № 2-А-393/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"05" липня 2011 р. Справа № 2-А-393/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Охрімчук І.Г.

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира на постанову Богунського районного суду міста Житмоира від "14" лютого 2011 р. справу № 2-А-393/11 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МНС України в Житомирській області та Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира про зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

07 грудня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з адміністративним позовом до Головного управління МНС України в Житомирській області та Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 14 лютого 2011 року позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_3 управління МНС України в Житомирській області провести донарахування та виплату недоплачених ОСОБА_2 коштів, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.06.2010 року по 30.11.2010 року включно з урахуванням проведених виплат та надати розрахункову документацію до УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира для проведення виплат.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира прийняти до виконання та провести виплату ОСОБА_2 коштів передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.06.2010 року по 30.11.2010 року на рахунок ГУ МНС України в Житомирській області.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмови в позові. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач є потерпілим від аварії на ЧАЄС 3-ї категорії, що підтверджується відповідними посвідченням (а.с.6) та працює в СДП-12 м. Овруч ГУ МНС в Житомирській області та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.39 цього ж Закону, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на яку посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян працюючим.

Таким чином, платником щомісячної доплати працюючому за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення є Управління праці та соціального захисту населення, а фактично виплату проводить роботодавець.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житмоира від "14" лютого 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: І.Г. Охрімчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 вул.Б.Хмельницького,61, м.Овруч, Овруцький район, Житомирська область,11101

3- відповідачу ОСОБА_3 управління МНС України в Житомирській області вул.Героїв Пожежних, 67-б, м.Житомир

4 - відповідачу УПСЗН Богунської районної ради, вул. перемоги, 55, м. Житомир,10003