Справа № 826/20198/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року м. Київ К/800/30860/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В. , Леонтович К. Г.,

провівши попередній розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт Фіш" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт Фіш" до Головного управління Державного казначейства України у м. Києві, Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання дій протиправними, скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2013 року ТОВ "Горизонт Фіш" звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державного казначейства України у м. Києві та Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, відповідно до якого просило: визнати протиправними дії митного органу щодо складання рішення від 09 грудня 2013 року № 100270004/2013/310292/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05 грудня 2013 року № 100270004/2013/50324; скасувати зазначені рішення та картку відмови; стягнути з Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві кошти, які надмірно сплачені позивачем при митному оформленні товару, а саме: податку на додану вартість у розмірі 106838,50 грн. та митного збору у розмірі 10474,37 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленими по справі рішеннями, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судом та обґрунтованість застосування норм матеріального права до вирішення спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що між позивачем, як покупцем, та Salmones Camanchaca S.A., як продавцем, 25 липня 2013 року укладено генеральний контракт № 04, за умовами якого продавець зобов'язався за окремими замовленнями покупця поставити та передати у власність товар, а саме: рибні та морепродукти, а покупець - прийняти його.

На підставі контракту та інвойсу від 17 вересня 2013 року № 6123 на митну територію України ввезено товар, а саме: заморожену форель без голови потрошену, Індастріал В 2-4 фунта (0,9-1,8 кг), 20500,00 кг, запаковану у 820 коробок, контейнер № PONU 489213-2, термограф № , проформа № FC033-13 від 30.07.2013 року.

З метою митного оформлення вищезазначеного товару, позивачем надано Митниці електронну митну декларацію № 100270004/2013/265827 та відповідний пакет документів, необхідних для митного оформлення товар.

Однак, митним органом не прийнято визначену у декларації митну вартість товару у зв'язку з тим, що надані позивачем документи містять неповні відомості. Крім того, у наданих документах містяться розбіжності, та як наслідок, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/310292/2 від 09 грудня 2013 року на товар «риба свіжоморожена форель, виробник SALMONES CAMANCHACA S.A., торгова марка SALMONES CAMANCHACA, країна виробництва Чилі», який випущений у вільний обіг шляхом надання гарантій, відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України за електронною митною декларацією від 13.12.2013 року № 100270000/2013/265951.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив з того, що дії Митниці щодо визначення митної вартості товару є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України, а прийняте рішення про коригування митної вартості є обґрунтованим та правомірним, оскільки митним органом було вчинено всіх дій щодо встановлення митної вартості товару.

Судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

Під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом встановлено, що документи, подані до митного оформлення не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та містили розбіжності, а саме:

- відповідно до Контракту № 04 від 25.07.2013 року, умовами поставки є CIF Odessa, тобто у ціну товару включено вартість упаковки, маркування, завантаження та фрахту, однак в інвойсі від 17.09.2013 р. №6123 відсутні дані складові митної вартості товару, у зв'язку з чим неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- розмір страхової премії зазначено в листі TOB «Горизонт Фіш», однак відсутні документи від страхової компанії, які б давали можливість розрахувати числові значення розміру страхової премії;

- прайс-лист містить лише одну позицію, однак у проформі-інвойсі №FC033-13 до Контракту № 04 від 25.07.2013 року вказана інформація про наявність у виробника мороженої риби різної якості, різної ваги та, відповідно, за різними цінами. Вказане свідчить про суб'єктивну спрямованість наданого прайс-листа, а отже інформація з нього не може розглядатись у якості підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На підставі наведених положень Митного кодексу України, Митницею запропоновано декларанту надати наступні додаткові документи:

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- страхові документи, та документи які містять інформацію про вартість страхування;

- виписку з бухгалтерської документації та інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини для його виробництва.

За результатами розгляду додатково наданих документів, митним орного встановлено, що сума зазначена в платіжних дорученнях від 08 жовтня 2013 року № 3 та від 04.12.2013 року № 25 перевищує суму, зазначену в наданому до митного оформлення інвойсі № 6123 від 17 вересня 2013 року.

Відповідно до п. 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на наведене та оскільки позивачем не надано Митниці на її вимогу висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини для його виробництва, остання відмовила у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/310292 від 09 грудня 2013 року.

Відповідно до положень частини 1, 6-8 статті 57 Митного кодексу України, 1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не використовувалися митним органом, у зв'язку з відсутністю інформації щодо митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Для використання методу визначення митної вартості на основі віднімання вартості, у митного органу була відсутня інформація щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані ідентичні чи подібні товари продаються найбільшою партією на території України одночасно або у час, максимально наближений до часу ввезення, або на найбільш ранню дату після ввезення товарів, які оцінюються, але до сплину 90-денного строку.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не був використаний у зв'язку з тим, що позивачем не були надані документи на основі яких можливо застосувати даний метод: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, обсягу прибутку та загальних витрат, витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, витрат на страхування цих товарів та інших витрат, пов'язаних із ввезенням цих товарів в Україну.

З огляду на наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого та правильного висновку, що митним органом правомірно був застосований резервний метод визначення митної вартості.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, не вбачається.

Твердження касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт Фіш" відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року по справі № 826/20198/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: