Справа № 688/1818/15-а
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 688/1818/15-а
Провадження № 2-а/675/36/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., при секретарі судового засідання Сопронюк С. Л., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про скасування дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про скасування дисциплінарного стягнення та відповідно до уточнених позовних вимог просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження виконуючого обовязки міського голови м. Шепетівка № 09-04-64/2015 р. від 15 травня 2015 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, стягнути з відповідача витрачені позивачем кошти на лікування в розмірі 5236,35 грн., заподіяну моральну шкоду в сумі 50000 грн., а також 326,15 грн. витрат, повязаних з прибуттям до суду.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що працює на посаді начальника загального відділу Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області з 2005 року. Розпорядженням виконуючого обовязки міського голови м. Шепетівка № 09-04-64/2015 р. від 15 травня 2015 року позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обовязків. ОСОБА_3 вважає, що зазначене стягнення застосовано до неї незаконно та безпідставно, оскільки жодних порушень трудової дисципліни нею не допущено. Відтак спірне розпорядження підлягає скасуванню у судовому порядку.

Крім того, дізнавшись про накладення дисциплінарного стягнення, ОСОБА_3 відчувала сильні душевні хвилювання, а тому захворіла та змушена була звернутися за медичною допомогою до Шепетівської центральної районної лікарні. З 18 лютого 2015 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Загострення хронічної вертибро-базилярної недостатності. Гіпертонічна хвороба II ступеня». Також ОСОБА_3 неодноразово лікувалася в Шепетівській центральній районної лікарні у період з лютого по липень 2015 року. На придбання медичних препаратів вона витратила 5236,35 грн., які слід стягнути з відповідача.

У звязку з незаконним застосуванням дисциплінарного стягнення позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у втраті нормальних життєвих звязків та душевних стражданнях.

Також на поїздки в судові засідання до Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_3 витратила кошти на придбання пального в сумі 326,15 грн., оскільки змушена була використовувати приватний автомобіль, а тому позивач просила стягнути їх з відповідача на свою користь в якості судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_3.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_3 розпорядженням виконуючого обовязки міського голови м. Шепетівка № 158-рр від 30 червня 2005 року призначено на посаду завідувача загального відділу Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області.

Так, звернення голови квартального комітету № 8 ОСОБА_4 щодо видалення дерев вздовж берегів річки Гуска було зареєстроване в журналі вхідної кореспонденції загального відділу Виконавчого комітету Шепетівської міської ради 24 березня 2014 року № 452.

Відповідно до резолюції першого заступника міського голови ОСОБА_5 від 25 березня 2015 року, виконання зазначеного документа доручено начальнику управління житлово-комунального господарства ОСОБА_6, останнього зобовязано обстежити питання комісійно, скласти спільно з ШРЕП відповідний акт та надати пропозиції. Термін виконання доручення у резолюції не зазначено.

Згідно з п. 9.11 Регламенту роботи Виконавчого комітету Шепетівської міської ради, затвердженого рішенням від 18 серпня 2011 року № 219 (далі Регламенту), документи без зазначення строку виконання повинні бути виконані не пізніш як за 30 календарних днів. Тому оскільки конкретний термін виконання документа по зверненню ОСОБА_4 заступником міського голови ОСОБА_5 не визначено, термін його виконання становив 30 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, в зазначений строк вказане в резолюції доручення виконавцем документа виконано не було.

Натомість, попередню відповідь по зверненню ОСОБА_4 було надано 28 квітня 2014 року за вихідним № 01-15/1062, де вказано, що питання про надання дозволу на видалення дерев буде винесено на чергове засідання виконавчого комітету Шепетівської міської ради для погодження в установленому порядку Акту обстеження зелених насаджень. До цього часу зазначене питання не вирішене та кінцевої відповіді заявнику не надано.

Відповідно до п. 9.12 Регламенту, строк виконання документа може бути замінений за вказівкою посадової особи, яка його встановила, а у разі її відсутності посадової особи, яка її заміщає. В разі потреби строк виконання може бути продовжено за обґрунтованою пропозицією виконавця, яка подається за 3 дні до закінчення встановленого строку, а щодо документа без зазначеного строку за 3 дні до закінчення 30-денного строку від дати його одержання, якщо в процесі виконання зясувалось, що виконати документ у встановлений термін неможливо.

Згідно з п. 9.14 Регламенту, підставою для зняття з контролю можуть бути прийняті на виконання документа рішення, розпорядження, накази, звіти, інформації, довідки або письмові відповіді. Не допускаються зняття з контролю документа, коли даються обіцянки, чи вказуються строки виконання робіт, а самі роботи ще не закінчені, чи не виконані.

У даній справі встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що звернення ОСОБА_4 в передбачений законодавством строк не розглянуто та не вирішено. Строк виконання відповідною посадовою особою не продовжено, з зазначеним питанням виконавець документа ОСОБА_6 до керівництва виконавчого комітету не звертався.

Контроль за строками виконанням документів у Виконавчому комітеті Шепетівської міської ради покладається на загальний відділ. Оскільки контроль за виконанням звернення ОСОБА_4 належним чином не проведено, виконуючим обовязки міського голови м. Шепетівка оголошено ОСОБА_3 догану за неналежне виконання своїх посадових обовязків.

ОСОБА_3 не погодилася з застосованим щодо неї дисциплінарним стягненням та оскаржила його до суду.

Даючи правову оцінку спірному розпорядженню, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 є завідувачем загального відділу Виконавчого комітету Шепетівської міської ради.

Загальний відділ Виконавчого комітету Шепетівської міської ради у своїй діяльності повинен керуватися Конституцією та законами України, Регламентом виконавчого комітету Шепетівської міської ради, затвердженим рішенням від 18 серпня 2011 року № 219, Інструкцією з діловодства Виконавчого комітету Шепетівської міської ради, затвердженою розпорядженням міського голови від 12 червня 2012 року № 107/2012р., Положенням про загальний відділ Виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 02 липня 1998 року № 34, посадовими інструкціями керівника та працівників відділу.

Як вбачається з матеріалів справи, контроль за строками виконання звернення голови квартального комітету № 8 ОСОБА_4 щодо видалення дерев вздовж берегів річки Гуска працівниками загального відділу не забезпечено.

Так, ст. 10 Закону України «Про державну службу» передбачає основні обов'язки державних службовців, до яких відносяться забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, сумлінне виконання своїх службових обов'язків.

Нормами ст. 14 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

За положеннями ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно з вимогами ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Також, у ст. 149 цього Кодексу визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень, відповідно до ч. 4 якої стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, при наданні оцінки правомірності накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених Кодексом законів про працю України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про державну службу».

Застосовуючи до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення, відповідач виходив з факту не проведення загальним відділом належного контролю за строками виконання звернення ОСОБА_4

Догану оголошено позивачу у формі розпорядження в. о. міського голови м. Шепетівка № 09-04-64/2015 р. від 15 травня 2015 року.

Однак, у тексті оскаржуваного розпорядження не зазначено, за неналежне виконання яких саме посадових обовязків позивача притягнуто до відповідальності, він містить лише посилання, викладені в узагальнених формулюваннях (без вказівки на конкретні обставини), щодо недоліків в роботі, що виключає, зокрема, можливість визначення вчинення проступку як такого та в часі і можливість перевірити дотримання відповідачем процедури, строків та підстав застосування дисциплінарного стягнення та мотивів, за яких його було обрано.

Відтак, суд приходить до висновку, що оголошення позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді догани без посилання на порушення конкретних пунктів посадової інструкції та ненаведення суті порушення посадових обов'язків суперечить вимогам cт. 147 КЗпП України, що є самостійною підставою для скасування оспорюваного розпорядження.

Як зазначено вище, у тексті вказаного розпорядження не вказано, які посадові обовязки порушила ОСОБА_3

Завдання та обовязки начальника загального відділу Виконавчого комітету Шепетівської міської ради визначено посадовою інструкцією, затвердженою керуючим справами виконавчого комітету 05 травня 2011 року, з якою ознайомлена ОСОБА_3 Контроль за строками виконання документів до обовязків начальника загального відділу згідно з вказаною посадовою інструкцією не належить.

Натомість, як вбачається зі змісту посадової інструкції спеціаліста I категорії загального відділу, затвердженою керуючим справами виконкому міської ради 18 жовтня 2013 року, останній забезпечує реєстрацію, належний облік, обробку, постановку на контроль документів та слідкує за терміном їх виконання, здійснює ведення контрольної картки, щодення зясовує стан виконання документів, попереджує виконавців про закінчення контрольних строків, вимагає від них інформацію про виконання цих документів, у випадках зволікання реагування на документи або невідповідності форм їх виконання чи наявності інших недоліків інформує начальника загального відділу.

Конституцією України у ч. 2 ст. 61 встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, застосування до особи дисциплінарного стягнення за неналежне виконання іншою особою своїх посадових обовязків є незаконним, оскільки суперечить вищевказаному конституційному принципу юридичної відповідальності.

Посилання представника відповідача на те, що начальник загального відділу повинен нести дисциплінарну відповідальність за допущене підпорядкованим працівником порушення трудової дисципліни, суд не бере до уваги з наступних підстав.

Згідно посадової інструкції начальника загального відділу, останній керує діяльністю відділу, несе персональну відповідальність за організацію роботи його працівників та стан трудової дисципліни в колективі відділу, виконання завдань, віднесених до компетенції відділу.

Натомість, відповідачем на надано доказів неналежного виконання ОСОБА_3 своїх обовязків по керівництву підпорядкованими їй працівниками, організації роботи відділу та забезпечення трудової дисципліни в колективі.

Також слід зазначити, що на засіданні профспілкового комітету виконкому Шепетівської міської ради, що мало місце 18 лютого 2015 року, розглядалося подання в. о. міського голови про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором. За результатами розгляду цього питання відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3, оскільки порушень порядку розгляду звернення ОСОБА_4 безпосередньо ОСОБА_3 не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як встановлено судом, звернення голови квартального комітету № 8 ОСОБА_4 щодо видалення дерев вздовж берегів річки Гуска надійшло до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради 24 березня 2014 року. Оскільки заступником міського голови ОСОБА_5 термін його виконання не встановлено, цей строк становить 30 календарних днів, тобто не пізніше 24 квітня 2014 року.

Оскільки належний розгляд звернення не забезпечено, строк його виконання не продовжено, 25 квітня 2014 року спеціаліст I категорії загального відділу відповідно до своїх посадових обовязків зобовязаний був проінформувати про допущене порушення начальника загального відділу. Однак, даний обовязок виконано не було.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо можливості віднесення зазначеного проступку до триваючого порушення трудової дисципліни.

Триваючими проступками є проступки, повязані з тривалим, неперервним невиконанням обовязків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

Регламентом встановлено строк виконання документа, а, отже, і строк виконання обовязків по контролю за його виконанням, а тому вказане порушення не можна вважати триваючим дисциплінарним проступком.

За таких обставин, дисциплінарне стягнення застосоване до ОСОБА_3 з порушенням передбачених законодавством строків для його застосування.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржуване розпорядження № 09-04-64/2015 р. від 15 травня 2015 року, прийняте стосовно ОСОБА_3, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а тому позов у цій частині вимог підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача 5236,35 грн., витрачених на придбання медичних препаратів на лікування, суд виходить з наступного.

За положеннями ст.ст. 69-71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення витрат на лікування, ОСОБА_3 надала суду запит свого представника адвоката ОСОБА_1, на якому наявні надписи кульковою ручкою щодо вартості медикаментів та відбитки штампу без підпису особи, що вказала відповідні дані.

Зазначений доказ суд не бере до уваги, оскільки він не підтверджує фактичні витрати на придбання лікарських засобів.

Оскільки будь-яких інших належних та допустимих доказів (фіскальних чеків, квитанцій тощо) в обґрунтування відповідних витрат суду не надано, позовні вимоги у цій частині адміністративного позову слід залишити без задоволення.

Стосовно вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь моральної шкоди, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до розяснень, що містяться у п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в їх заподіянні. Суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, ОСОБА_3та її представником не доведено наявність моральної шкоди належними доказами. З матеріалів справи неможливо встановити ступінь душевних страждань ОСОБА_3у результаті протиправних дій відповідача, а також наявність причинно-наслідкового звзку між винесенням спірного розпорядження про накладення стягнення і визначеною позивачем нанесеною їй моральною шкодою, яку ОСОБА_3 оцінила в 50000 грн.

Надані медичні документи про неодноразове перебування позивача на амбулаторному лікуванні у період з лютого по липень 2015 року не підтверджують причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та хворобою ОСОБА_3 і завданням їй моральної шкоди.

Отже, адміністративний позов у частині стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у виді вартості пального, витраченого на прибуття до суду, в розмірі 326,15 грн.

Відповідно до ст.ст. 87, 91 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду. Витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, із наданої позивачем копії фіскального чеку не можливо встановити особу, яка придбавала паливо, а тому не можливо зробити висновок про те, що це паливо придбавалося саме для забезпечення можливості прибуття позивача у судові засідання до Ізяславського районного суду. Крім того, з вказаного документа вбачається, що він виданий о 07 год. 19 хв. 27 серпня 2015 року, тобто в день, коли судом засідання у даній справі не проводилися.

Також, як пояснив суду представник позивача ОСОБА_1, придбане за зазначеним фіскальним чеком паливо використано для прибуття до Вінницького апеляційного адміністративного суду в рамках іншої справи, а тому, на думку суду, зазначені витрати жодного відношення до даного позову не мають.

Враховуючи викладене, суд відхиляє вимогу позивача про стягнення витрат, пов'язаних із прибуттям до суду, в звязку з ненаданням належних доказів на підтвердження таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 61 Конституції України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України,ст.ст. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України, ст.ст. 10, 14 Закону України «Про державну службу», п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 2, 9-11, 14, 69-71, 86, 87, 91 94, 158-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження виконуючого обовязки міського голови м. Шепетівка № 09-04-64/2015 р. від 15 травня 2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3.

У решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня отримання її копії, складеної у повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: В. І. Столковський