Справа № 826/13242/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2015 року 08:55 год. № 826/13242/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Нагорянського С.І., суддів Аблова Є.В., Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

ОСОБА_1
до треті особи: Міністерства соціальної політики України - Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації в м. Києві, Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України - Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, треті особи: Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації в м. Києві, Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 20 серпня 2014 року та від 28 травня 2015 року щодо визнання безпідставними видачу посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, 1 на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України поновити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації в м. Києві нарахувати та сплатити ОСОБА_1 кошти компенсаційної грошової виплати на продукти харчування з моменту їх припинення;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 додаткову надбавку до пенсійного забезпечення інваліду 2 групи, отриманої внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, з моменту її припинення (з 01 вересня 2014 року).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що у 1986 році він працював в Подільському районному відділі внутрішніх справ Київського міськвиконкому на посаді старшого дільничного інспектора. У період з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року він, як старший групи, до складу якої входили оперуповноважені відділу карного розшуку Подільського РВВС ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та дільничний інспектор ОСОБА_4 , виконував спеціальні завдання по розшуку та затриманню злочинців в м. Чорнобиль. Участь у проведенні оперативних заходів у зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджена наказом УВС виконкому Київської міської ради народних депутатів від 14 лютого 1991 року № 43-о/с. 18 січня 1991 року позивач отримав статус та посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році» 3 категорії серії НОМЕР_1 , а 01 вересня 1994 року старе посвідчення було замінене на нове серії НОМЕР_2 . У подальшому, у зв`язку із встановленням позивачу групи інвалідності по захворюванню, пов`язаному з виконанням службових обов`язків в зоні Чорнобильської АЕС, 18 травня 1999 року позивачу було видано нове посвідчення «Особи, як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» 1 категорії серії НОМЕР_3 .

Водночас, рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 20 серпня 2014 року та від 28 травня 2015 року було визнано безпідставними видачу посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, 1 на ім`я ОСОБА_1 . Вищевказана обставина стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 липня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання у справі.

У судовому засіданні 26 серпня 2015 року суд ухвалив закінчити підготовче провадження у справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов з огляду на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача у судове засідання 26 серпня 2015 року не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Через канцелярію суду надав письмові пояснення стосовно обставин позову.

Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації в м. Києві у судовому засіданні 26 серпня 2015 року проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Подав письмові заперечення проти позову.

Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації в м. Києві у судове засідання 26 серпня 2015 року не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи, у судовому засіданні 26 серпня 2015 року суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Також, у судовому засіданні 26 серпня 2015 року, у зв`язку з надходженням клопотання позивача, судом було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18 січня 1991 року ОСОБА_1 було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3.

У подальшому, видане позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 серія НОМЕР_2 від 01 червня 1994 було перереєстровано у 1998 році.

Після встановлення медико-соціальною експертною комісією позивачу 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків по ліквідації насідків аварії на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_1 видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильській катастрофи категорії 1 серія НОМЕР_3 від 18 травня 1999 року та вкладку до посвідчення № НОМЕР_4 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

18 лютого 2011 року, відповідно до довідки акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 133689, позивачу було встановлено 2 групу інвалідності по захворюванню, пов`язаному з виконанням службових обов`язків по ліквідації насідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У 2011 році у зв`язку з проведенням Контрольно-ревізійним управлінням в місті Києві зустрічної звірки документального підтвердження правильності видачі документів, що слугували підставою для встановлення статусу осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, було виявлено, що ОСОБА_1 знаходився у відрядженні у м. Чорнобиль з 07 червня 1986 року по 10 червня 1986 року (а не з 25 по 27 жовтня 1986 року); крім того, перевіркою виявлено, що в особовій картці по грошовому забезпеченню позивача відмітки про отримання ним чорнобильських винагород немає, а відомості про виплату грошового забезпечення не збереглись.

З огляду на результати звірки, особову справу ОСОБА_1 було направлено на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно витягу з протоколу № 49 від 18 липня 2012 року, справа позивача була розглянута на засіданні Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки в наданих позивачем документах встановлено розбіжності щодо терміну перебування позивача в зоні відчуження, Комісією прийнято рішення про доопрацювання справи, а саме: вирішено направити запит до ГУ МНС України в м. Києві щодо надання фінансових документів стосовно виплати грошового забезпечення з урахуванням коефіцієнту кратності за виконання робіт у зоні відчуження.

Після отримання відомостей від до ГУ МНС України в м. Києві, справа ОСОБА_1 була повторно сформована та направлена на розгляд Комісії.

Крім того, оскільки в термінах перебування позивача у зоні відчуження містилися розбіжності, Комісія повернула особову справу на доопрацювання з проханням витребувати з архіву ГУ МНС України копію наказу (а не витяг з нього) від 14 лютого 1991 року № 43 л/с (витяг з протоколу № 65 засідання Комісії від 21 серпня 2013 року).

У подальшому, Управління режимно-секретного та документального забезпечення ГУ МВС України в м. Києві направило витяг з наказу від 14 лютого 1991 року № 43 л/с та повідомило про неможливість надання копії наказу, у зв`язку з віднесенням його до службової інформації.

Як вбачається з рішення Комісії від 20 серпня 2014 року (протокол № 77), враховуючи факт не підтвердження виконання позивачем робіт у зоні відчуження з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року, на підставі представлених документів Комісією було визнано видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 категорії 3(1) безпідставною та вилучено посвідчення позивача.

У зв`язку з незгодою позивача із прийнятим рішенням та наданням додаткових документів (копії виписки з наказу № 43 від 14 лютого 1991 року, наданої ГУ МВС України від 18 листопада 2014 року; оригіналу довідки № 134 від 02 грудня 2014 року про виплату заробітної плати за роботу в населених пунктах зони відчуження з урахуванням коефіцієнта; копії маршрутного листа), 17 грудня 2014 року (протокол № 81), Комісією було повторно розглянуто особову справу позивача.

За результатами повторного перегляду справи, Комісією було вирішено: доопрацювати особову справу ОСОБА_1 та направити запит до МВС України щодо підтвердження видачі виписки з наказу Управління внутрішніх справ виконкому Київської міської ради народних депутатів від 14 лютого 1991 року № 43 та довідки про підвищення заробітної плати від 02 лютого 2014 року № 134, виданої Подільським РУ ГУ МВС в м. Києві; надати відповідної комісії про перереєстрацію посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».

На підставі зазначених обставин, Управлінням було направлено запити до Міністерства внутрішніх справ України, ГУ МВС України в м. Києві, Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві та отримано наступні документи: витяг з наказу № 43 л/с від 14 лютого 1991 року про відрядження ОСОБА_1 в зону відчуження м. Чорнобиль з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року; довідку № 9 від 03 лютого 2015 року про підвищену оплату праці в зоні відчуження м. Чорнобиль з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року, по місцю роботи в Подільському РУ ГУ МВС України в м. Києві; довідку № 134 від 02 грудня 2014 року про підвищену оплату праці за роботу в зоні відчуження в населеному пункті м. Чорнобиль з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року.

Після доопрацювання, справу ОСОБА_1 було повторно розглянуто Комісією та відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії № 86 від 28 травня 2015 року вирішено: прийняти рішення про підтвердження правильності рішення Комісії від 20 серпня 2014 року № 77 щодо безпідставності видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я регламентовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII).

Згідно статті 9 Закону № 796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону № 796-ХІІ встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІ, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів;

- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, - категорія 3;

Згідно статті 15 Закону № 796-ХІІ, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Пунктом 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, передбачено, що видача посвідчень іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту);

інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 12 Закону № 796-ХІІ, причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Так, позиція позивача обґрунтована тим, що при отриманні посвідчень та при їх перереєстрації, Київська міська державна адміністрація не вимагала надання додаткових документів, які б підтверджували його перебування в зоні відчуження.

Судом встановлено, що оскаржувані позивачем рішення Комісії від 20 серпня 2014 року та від 28 травня 2015 року щодо визнання безпідставними видачу посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, 1 на прийняті у зв`язку із виявленням органами Державної контрольно-ревізійної служби у м. Києві того факту, що позивач знаходився у відрядженні у м. Чорнобиль з 07 червня 1986 року по 10 червня 1986 року; крім того, перевіркою виявлено, що в особовій картці по грошовому забезпеченню позивача відмітки про отримання ним чорнобильських винагород немає.

Як встановлено під час розгляду справи, підставою для встановлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 були наступні документи: витяг з наказу № 43 л/с від 14 лютого 1991 року Головного управління внутрішніх справ м. Києва про відрядження позивача до зони відчуження з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року; довідки № 2/763-ч від 23 березня 1994 року про підвищену оплату праці у зоні відчуження м. Чорнобиль в період з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року Управління кадрів Головного управління внутрішніх справ м. Києва МВС України.

Так, згідно витягу з наказу Головного управління внутрішніх справ м. Києва № 43 л/с від 14 лютого 1991 року (на підставі якого позивачу було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС), позивач перебував у відрядженні в м. Чорнобиль з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року.

Відповідно до виписки з наказу Головного управління внутрішніх справ м. Києва № 43 л/с від 14 лютого 1991 року «По особовому складу» від 20 квітня 1998 року, ОСОБА_1 вважається таким, що знаходився у службовому відрядженні для виконання спеціальних завдань по розшуку і затриманню злочинців у м. Чорнобилі з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься маршрутний лист ГУ МВС в м. Києві, складений 08 січня 1991 року, який підтверджує перебування ОСОБА_1 в складі групи працівників по виконанню завдань в м. Чорнобиль з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року.

Згідно довідки Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 9 від 03 лютого 2015 року, видану ОСОБА_1 , йому за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року по місцю роботи в Подільському РУ ГУ МВС України в м. Києві на посаді старшого дільничного інспектора, було виплачено підвищену оплату праці за роботу в зоні відчуження.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 04 липня 1996 року № 937 встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК № 075393 від 26 квітня 1999 року, ОСОБА_1 з 27 квітня 1999 року безстроково встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В матеріалах справи міститься копія посвідчення про відрядження в зону відчуження, видана ОСОБА_4 , з якого вбачається, що дана особа перебувала у м. Чорнобиль з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року по місцю роботи.

Слід також враховувати, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 1993 року встановлено факт знаходження ОСОБА_4 у м. Чорнобиль з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року, у зв`язку з виконання обов`язків служби.

Так, допитані у судовому засіданні 26 серпня 2015 року, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (які входили до групи, відділу карного розшуку Подільського РВВС, та які були відряджені до м. Чорнобиль) підтвердили вищевказані обставини щодо перебування позивача у м. Чорнобиль саме з 25 жовтня 1986 року по 27 жовтня 1986 року.

Дійсно, згідно довідки Контрольно-ревізійного управління в м. Києві, до зустрічної звірки було надано витяг з наказу Головного управління внутрішніх справ м. Києва № 43 л/с від 14 лютого 1991 року, згідно якого слід рахувати, що позивач перебував у відрядженні в м. Чорнобилі з 07 по 10 червня 1986 року.

Водночас, суд вважає, що вищевказана копія наказу (відмінна від першочергово поданого) не спростовує фактів, які містяться в матеріалах справ щодо виконання позивачем робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м. Чорнобиль.

Суд також не приймає до уваги обставини щодо наявності розбіжностей в зазначенні періоду перебування позивача у відрядженні, які містяться у двох різних копіях одного наказу, оскільки вказані обставини не впливають на визнання позивача учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки статтею 10 Закону № 796-ХІІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про наявність права у позивача щодо визнання його учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідної категорії, оскілки наведені документи підтверджують, що у 1986 році позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та йому встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не спростовано обставин щодо виконання ОСОБА_1 робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м. Чорнобиль) в 1986 році.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 20 серпня 2014 року та від 28 травня 2015 року щодо визнання безпідставними видачу посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, 1 на ім`я ОСОБА_1 .

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України поновити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, суд зазначає наступне.

Згідно Положення про Комісію для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Головним управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20 травня 2011 року № 202, основним завданням Комісії є, зокрема, розгляд питань щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та осіб, віднесених до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

Комісія має право, зокрема: - розглядати матеріали особових справ за поданнями управлінь праці та соціального захисту населення районних в місті Києві державних адміністрацій щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та осіб, віднесених до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; - приймати рішення щодо видачі (відмови у видачі, вилучення) відповідних посвідчень згідно з Порядком.

Рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання при видачі відповідного посвідчення, відмові у видачі або його вилученні як такого, що видане безпідставно. Рішення Комісії приймається не менш як 2/3 голосів членів Комісії, присутніх на засіданні. Рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою Комісії, в разі його відсутності - заступником голови Комісії та візується секретарем Комісії.

В контексті наведеного, суд зазначає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найдоцільнішим за даних обставин.

При цьому, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що поновлення статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень, а тому вимоги щодо зобов`язання поновити позивачу зазначений статус розцінюється судом як втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України розглянути питання про поновлення ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії.

Водночас, з огляду на відмову у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позовні вимоги про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації в м. Києві нарахувати та сплатити ОСОБА_1 кошти компенсаційної грошової виплати на продукти харчування з моменту їх припинення та зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 додаткову надбавку до пенсійного забезпечення інваліду 2 групи, отриманої внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, з моменту її припинення (з 01 вересня 2014 року) є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищенаведене та встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 20 серпня 2014 року та від 28 травня 2015 року щодо визнання безпідставними видачу посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, 1 на ім`я ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України розглянути питання про поновлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя С.І. Нагорянський

Судді Є.В. Аблов

М.А. Бояринцева