Справа № 815/4824/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/4824/15

Справа № 815/4824/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року

11:00

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕМАКС ТРАНС” до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 26.03.2015 року укладений договір №260320151 про визнання електронних документів, який зареєстрований належним чином. Згідно п.4 розділу 6 Договору орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифікату відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни Платником місця реєстрації. ТОВ “ ЛЕМАКС ТРАНС ” не змінював своє місцезнаходження, а посилені сертифікати відкритих ключів після укладання договору №260320151 від 26.03.2015 не змінювались та є чинними до 24.03.2016 р.

Відповідно до договору 21.08.2015року позивачем було направлено в електронному вигляді для реєстрації уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року та податкову накладну №2 від 19.08.2015 року, що підтверджується квитанціями №1 від 21.08.2015. Згідно вказаної квитанції документи (уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року та податкову накладну №2 від 19.08.2015 року) було доставлено до центрального рівня ДПСУ, але не прийнято у зв'язку з тим, що було порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233 “Про подання електронної податкової звітності”, а саме ТОВ “ ЛЕМАКС ТРАНС ” не укладено Договір про визнання електронної звітності.

На думку позивача, податковий орган протиправно не зареєстрував уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року та податкову накладну №2 від 19.08.2015 року через нібито відсутність договору про визнання електронних документів, вказані протиправні дії відповідача призведуть до застосування штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість (ст.1201 ПК України), а також у зв’язку з тим, що ТОВ “ ЛЕМАКС ТРАНС” фактично позбавлено можливості здійснювати підприємницьку діяльність (продати товар згідно вимог чинного законодавства), позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, в судове засідання не з’явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, 16.09.2015 року надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції вказав, що систему “Електронного адміністрування ПДВ”, що передбачає дію певного переліку електронних алгоритмів на центральному рівні, у тому числі реєстрація податкових накладних платниками, було впроваджено, а експлуатацію у тестовому режимі з 01.03.2015 року. У зв’язку з переведенням системи в основний режим роботи з 01.07.2015 року у електронних системах ДФС на центральному рівні регулярно проводяться технічні роботи та зміни, що часто приводить до їх некоректної роботи. Новий режим роботи системи передбачає значне навантаження на електроні ресурси ДФС, у зв’язку з цим регулярно відбуваються збої у програмному забезпеченні на центральному рівні, у тому числі і системи “Електронного адміністрування ПДВ”, які не підлягають виявленню та усуненню на районному рівні з технічних причин.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши положення законодавства, суд дійшов наступного.

26.03.2015 року між позивачем, ТОВ «ЛЕМАКС ТРАНС», та ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв’язку, укладено Договір №260320151 про визнання електронних документів, відповідно до п.1.1, 1.2, 1.3 якого предметом Договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Договір надає Платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до органу ДПС додаткові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом. Включення Платника податків до системи подання податкових документів в електронному вигляді виконується органом ДПС безкоштовно.

Згідно з п.п.1,3,5 розділу 6, Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Договір від 26.03.2015р. №260320151 про визнання електронних документів зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №2.

З матеріалів справи вбачається, що АЦСК ТОВ “Центр сертифікації ключів “Україна” Товариству з обмеженою відповідальністю “ ЛЕМАКС ТРАНС ” видано Посилений сертифікат відкритого ключа зі строком дії з 25.03.2015р. по 24.03.2016р.

ТОВ “ЛЕМАКС ТРАНС” направлено в електронному вигляді для реєстрації уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року та податкову накладну №2 від 19.08.2015 року, що підтверджується квитанціями №1 від 21.08.2015. Згідно з квитанціями уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року та податкова накладна №2 від 19.08.2015 року були доставлені до центрального рівня ДПСУ, але не прийняті. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції №233, а саме - для платника, ЄДРПОУ 39693711, не укладено Договір про визнання електронної звітності

Станом на 21.08.2015року позивач – ТОВ «ЛЕМАКС ТРАНС» знаходився в стані “ 0 - платник податків за основним місцем обліку”.

Не погоджуючись з означеними діями податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд погоджується з обґрунтованістю частини позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 1 ПКУ визначено, що ПКУ регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, згідно з яким контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Функцією контролюючого органу, крім інших, є забезпечення розвитку, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема, контроль за повнотою та правильністю виконання митних формальностей, організовують впровадження електронних сервісів для суб'єктів господарювання (п.19-1.1.27 ст.19- ПКУ).

Пунктом 9.3 ст. 49 ПКУ встановлено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, що настають за датою їх складання.

З огляду на викладене реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком постачальника товарів чи послуг.

Означеному обов'язку кореспондує обов'язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відмовити у прийнятті для реєстрації наданих платником податку податкових накладних центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, може лише в разі, якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192 Податкового кодексу України. У такому разі протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді в текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин такого неприйняття.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, з вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Згідно з розділами ІІ, ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом ДПА від 10.04.2008року №233 “Про подання електронної звітності”, податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв’язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі.

Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України “Про електронний цифровий підпис”; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв’язку. Ця квитанція надсилається органами ДФС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДФС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі, врегульовано Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010р. №1246 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.9 якого причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначено Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. №233, відповідно до п.5 розділу ІІІ якої, з метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів, безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Судом встановлено, що на виконання положень Інструкції ТОВ “ЛЕМАКС ТРАНС” укладений договір з ДПІ №260320151 від 26.03.2015 року про визнання електронних документів, згідно якого платник податків зобов’язаний, зокрема, надсилати до органу ДФС податкові документи в електронному вигляді у форматі електронного документу звітності, якій затверджено наказом; для накладення ЕЦП на податкові документи в електронному вигляді при їх передачі до органу ДФС використовувати особистий ключ, відповідно якому посилений сертифікат відкритого ключа надано Платником податків до органу ДФС разом з цим Договором (п.1 розділу 3 Договору).

Судом встановлено, що вказаний договір від 26.03.2015 року згідно квитанції №2 був прийнятий та зареєстрований ДФС України.

Відповідач посилається на те, що податкова накладна не була прийнята у зв’язку з технічною помилкою, збоєм у програмному забезпечені на центральному рівні, що не може бути усунено на районному рівні з технічних причин. Проте суд не приймає до уваги такі доводи, оскільки відповідно до п.3.1 п.3 розділу 3 договору №260320151 від 26.03.2015 року про визнання електронних документів, укладеного між позивачем та ДПІ (відповідно до примірного договору згідно з додатком №1 до Інструкції №233), саме орган ДФС зобов’язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп’ютерну обробку.

Оскільки з боку позивача не допущено порушення зазначеного як підстава відмови у прийняті податкової накладної, а неприйняття її тягне негативні наслідки для платника податків, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов’язання відповідача зареєструвати уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року та податкову накладну №2 від 19.08.2015 року.

Разом з чим, на думку суму, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо блокування реєстрації податкових накладних ТОВ у Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов’язання відновити реєстрацію податкових накладних, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу щодо вчинення ДПІ дій по блокуванню його податкових накладних, а також позивачем не спростовані доводи ДПІ щодо наявності вказаних порушень у зв’язку зі збоями у програмному забезпеченні ДФС.

Позовна вимога про зобов’язання відповідача – ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області утриматись від вчинення порушень податкового законодавства та аналогічних дій у майбутньому не підлягає задоволенню на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України, адже майбутні події та дії відповідача в подальшому наразі не можуть порушувати права та інтереси позивача. При цьому, судове рішення не може зобов’язувати відповідача утримуватись від порушення законодавства, оскільки обов’язок ДПІ діяти виключно в межах і на підставі закону встановлений ст.19 Конституції України.

Що стосується позовних вимог позивача - ТОВ “JIEMAKC ТРАНС” про зобов’язання ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області відновити реєстрацію податкових накладних та додатків №2 до податкових накладних, а також відновити реєстрацію звітності з податку на додану вартість ТОВ “ЛEMAKC ТРАНС” в електронному вигляді, то суд вважає за потрібне наголосити, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, домислах і фактичних обставинах, котрі на момент його ухвалення ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому, оскільки таке рішення не буде ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства, та буде суперечити законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства. До того ж, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист, та відновлення фактично порушеного права позивача, та жодним чином не права, порушення якого можливо відбудеться у майбутньому.

В матеріалах справи відсутні докази припинення ДПІ реєстрації документів податкової звітності ТОВ “JIEMAKC ТРАНС”.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд, дослідивши всі обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ЛЕМАКС ТРАНС».

Судові витрати розподілити згідно ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕМАКС ТРАНС” до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії задовольнити частково.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ ЛЕМАКС ТРАНС ” 73(сімдесят три)грн. 08коп. судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян