Справа № 813/4437/15
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року № 813/4437/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Полійчук С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Львівській області про зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Львівській області (далі - Сокальська ОДПІ) з вимогами:

- зобов'язати відповідача провести розрахунок компенсації (індексації) в розмірі середньої заробітної плати з 15.08.2013 року за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення;

- зобов'язати відповідача сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, компенсацію (індексацію) в розмірі середньої заробітної плати з 15.08.2013 року за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на такі обставини.

Наказом ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС (правонаступником якої є Сокальська ОДПІ) від 15.08.2013 року №14-О позивача було звільнено з посади головного державного податкового інспектора сектору погашення податкового боргу на підставі пункту 1 статті 40 КзПП України у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників та виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та інші виплати.

Звільненню передувало притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі наказів №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року, оскаржених ним до Львівського окружного адміністративного суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2014 року по справі №813/4289/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2015 року, задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправними і скасовано накази ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На звернення позивача 22.03.2015 року до відповідача з приводу виконання вказаного судового рішення, Сокальська ОДПІ листом від 21.04.2015 року направила копію наказу від 02.04.2015 року №19 про скасування наказів №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року.

На письмову вимогу позивача від 16.06.2015 року про повне виконання вказаного судового рішення, Сокальська ОДПІ листом №326/10/13-13-29-100012/91 повідомила про проведений перерахунок заробітної плати у відповідні періоди 2012 року на загальну суму 1504,18 грн, яка платіжним дорученням від 17.07.2015 року №222 перерахована на розрахунковий рахунок ОСОБА_1

За вказаних обставин та з посиланням на норми статей 116, 117 та 233 КЗпП України вважає, що Сокальська ОДПІ повинна виплатити йому, починаючи з 15.08.2015 року середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення.

Вказує, що саме незаконні дії посадових осіб ДПІ у Радехівському районі, неправомірні дисциплінарні стягнення стали причиною втрати ним здоров'я, отримання інвалідності і звільнення з роботи шляхом позбавлення переважного права залишення на роботі при реорганізації. Саме такі дії відповідача завдали позивачу моральну шкоду, яку він оцінив у 25 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Уточнив дату, з якої відповідач повинен виплатити йому, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення, а саме: починаючи з 16.08.2015 року, а не з 15.08.2015 року, оскільки це був день звільнення і останній робочий день. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача Яремко В.П. та Полійчук С.Г. в судовому засіданні позову не визнали з підстав, викладених у письмовому запереченні. Суть заперечень полягає у відсутності передбачених статтею 117 КЗпПП України підстав для виплати позивачу будь-яких коштів, оскільки при звільненні 15.08.2015 року з ним був проведений повний розрахунок. На той час була чинною постанова Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2013 року по справі №813/3557/13-а, залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про скасування наказів №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року. В подальшому вказане судове рішення було скасовано Вищим адміністративним судом України, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Сокальська ОДПІ виконала рішення суду 14.11.2014 року по справі №813/4289/14 шляхом видачі наказу від 02.04.2015 року №19 про скасування наказів №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року та проведення перерахунку заробітної плати у відповідні періоди 2012 року на загальну суму 1504,18 грн на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 Заперечили завдання податковим органом моральної шкоди позивачу. Просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 працював на посаді головного державного податкового інспектора сектору погашення податкового боргу ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС (правонаступником якої є Сокальська ОДПІ).

Наказом від 15.08.2013 року №14-О ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників та виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та грошову компенсацію за невикористані відпустки (а.с13-14).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2013 року по справі №813/3557/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про скасування наказів ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2014 року по справі №813/6992/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2014 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про скасування наказу ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС №14-О від 15.08.2013 року, поновлення на займаній або рівнозначній посаді та виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.02.2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2013 року по справі №813/3557/13-та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013 року скасовано і направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2014 року по справі №813/4289/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2015 року, задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправними і скасовано накази ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 року по справі №813/6992/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у перегляді за нововиявленими обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2014 року по справі №813/6992/13-а у справі за його позовом до Сокальської ОДПІ про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Наказом Сокальської ОДПІ від 02.04.2015 року №19 скасовано накази ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року та проведено нарахування премії та за відповідні періоди 2012 року на загальну суму 1504,18 грн.

Платіжним дорученням від 17.07.2015 року №222 кошти в сумі 1504,18 грн перераховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_1, що підтверджується довідкою ПриватБанку від 13.08.2015 року №150813/284 (а.с.15).

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема:змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117 КЗпП України встановлює відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Системний аналіз норм вказаної статті дає підстави стверджувати, що законодавець передбачив відповідальність за затримку розрахунку при звільненні лише у разі якщо така затримку була з вини власника або уповноваженого ним органу.

Позивач ОСОБА_1 вказав, що при звільненні з займаної посади 15.08.2013 року йому було виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку та інші виплати.

Жодних зауважень щодо несвоєчасності виплати належних йому сум позивач не виловлював ні при зверненні до суду з позовом про оскарження наказу про його звільнення та поновлення на посаді, ні при зверненні з даним позовом.

Вказане свідчить про виплату відповідачем належних звільненому позивачеві сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

На момент звільнення ОСОБА_1 не було спору про розміри належних йому як звільненому працівникові сум.

Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2013 року по справі №813/3557/13-а, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про скасування наказів ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності на момент звільнення позивача (15.08.2013 року) не набрала законної сили.

При вирішенні позову ОСОБА_1 до Сокальської ОДПІ про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа № №813/6992/13-а), суд не брав до уваги накази №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року, які на той час були предметом розгляду у справі №813/4289/14.

Натомість судовим рішенням по справі №813/6992/13-а встановлено, що ОСОБА_1 притягався до дисциплінарної відповідальності у вигляді зменшення премії на 50 відсотків за результатами роботи в вересні 2012 року та на 95 відсотків за результатами роботи за лютий 2013 року на підставі інших наказів (від 13.09.2012 р. №203 та від 15.04.2013 №96 відповідно).

Судом встановлено та сторонами не заперечується виконання Сокальською ОДПІ судового рішення від 14.11.2014 року по справі №813/4289/14 на підставі звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою після набрання законної сили судовим рішенням від 14.11.2014 року по справі №813/4289/14 шляхом скасування наказів ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС №224 від 25.09.2012 року та № 271 від 13.11.2012 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та проведенням нарахування премій за відповідні періоди 2012 року на загальну суму 1504,18 грн, які позивач одержав.

Оскільки преміювання працівника чи виплата надбавки є правом керівника, а не його обов'язком, реалізація якого безпосередньо залежить від результатів роботи конкретного працівника, то за відсутності відповідного рішення керівника про таке преміювання чи встановлення надбавки, не має правових підстав для стягнення таких сум в судовому порядку.

З відповіді Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області від 31.07.2014 року №02-3642/07, наданою ОСОБА_1 на його звернення щодо порушення Радехівською ДПІ законодавства про працю видно, що проведеною Інспекцією перевіркою не встановлено будь-яких порушень при проведенні виплат належних працівникові «розрахункових» коштів у день звільнення (а.с.46 на звороті).

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність передбачених статтею 117 КЗпП України підстав для виплати ОСОБА_1 його середнього заробітку за період з 16.08.2013 року по день постановлення рішення, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Ураховуючи такий висновок суду, позовна вимога про стягнення моральної шкоди, яка є похідною від першої позовної вимоги, теж не підлягає до задоволення.

Беручи до уваги викладене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, тому у позові слід відмовити.

Згідно положень пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати, поновленню на роботі та за іншими вимогами, що впливають із трудових правовідносин, що виключає вирішення питання щодо їх розподілу відповідно до положень статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.