Справа № 2а-3977/11/1470
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2011-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

27.07.2011 р. Справа № 2а-3977/11/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О. за участю секретаря судового засідання Миндрул Л.В., пр. позивача ОСОБА_1 за дов., пр.відповідача ОСОБА_2 дов. від 21.04.2011 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

за позовомМиколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, вул. Нікольська, 46,Миколаїв,54001

доТОВ "Авіаттор", Шевченко,Вознесенський район, Миколаївська область,56554

простягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 9925,93 грн.,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаттор», с.Шевченко, Вознесенський район, Миколаївська область про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені в сумі 9925,93 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за даними відповідача, вказаними у Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2010 р. на підприємстві інваліди не працювали, в звязку з чим відповідачу на підставі ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України»нарахована адміністративна господарська санкція за невиконання нормативу працевлаштування інваліда в сумі 9834,48 грн. та пеня в сумі 91,45 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачем вживались всі заходи щодо працевлаштування інвалідів, а саме надавались звіти до центру зайнятості про працевлаштування інваліда на товариство, але центр зайнятості не направляв інвалідів протягом 2010 р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до такого висновку:

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»№ 2960-ІV для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»№ 2960-ІV передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про зайнятість населення»( ч.4ст. 20) передбачено, що підприємства, установи і організації незалежно від форм власності мають щомісячно подавати центрам зайнятості за місцем їх реєстрації адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць ( вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідач надав позивачу звіт за формою 10 ПІ за 2010 р., в якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу складає 29 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0 працівник, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях у відповідача 0.( арк. с.6).Відповідно до вимог чинного законодавства на підприємстві повинен працювати один інвалід.

Згідно ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 2960-ІV підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Середньорічна заробітна плата на підприємстві згідно зі звітом форми 10 ПІ складає 285 200 грн. Середня річна заробітна плата одного працівника складає 9 834,48 грн., тому позивач нарахував відповідачу адміністративно-господарську санкцію в сумі 9 834,48 грн.

Відповідно до вимог п.2 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»№ 2960-ІV порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу. Таким чином підприємство самостійно до 15.04.2011 р. повинно було сплатити суму адміністративно-господарських санкцій в сумі 9 834,48 грн.

В звязку з тим, що відповідач самостійно не сплатив суму адміністративно-господарських санкцій позивач нарахував йому пеню в сумі 91,45 грн. ( арк. с.6).

Позивач вживав заходи щодо працевлаштування інваліда на підприємстві у 2010 р. та надав суду звіти форми № 3 ПН про наявність вакансій від 01.02.2010 р., 01.03.2010 р.,01.04.2010 р.,01.05.2010 р., 01.07.2010 р., 01.10.2010 р., 01.11.2010 р., які він надав центру зайнятості, що підтверджується круглою печаткою центру зайнятості на звітах відповідача.

ОСОБА_3 міськрайонного центру зайнятості від 05.05.2011 р. ( арк.с.7) свідчить, що протягом 2010 р. відповідач надавав інформацію про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів тільки один раз 03.02.2010 р., направлення безробітних не здійснювалось, оскільки на обліку у ОСОБА_3 міськрайонному центру зайнятості не перебували інваліди, за місцем проживання с. Шевченко.

Ухвалою від 01.07.2011 р. суд зобовязав ОСОБА_3 міськрайонний центр зайнятості надати інформацію чи надавало Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаттор», Миколаївська область, Вознесенський район, с. Шевченко до центру зайнятості звіти та чи перебували на обліку в центрі зайнятості інваліди в 2010 р. за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 міськрайонний центр зайнятості № 02-3964/08 від 12.07.2011 р. надав суду повідомлення, що ТОВ «Авіаттор»вакансію для працевлаштування осіб з обмеженими можливостями до центру зайнятості надало 03.02.2010 р. на посаду «підсобний робітник», направлення безробітних не здійснювалось, т.я такі на обліку у ОСОБА_3 міськрайонному центру зайнятості не перебували, за місцем проживання с. Шевченко інваліди.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що село знаходиться далеко від інших сіл, до м. Вознесенська 45 км, на підприємстві працював один інвалід, але він помер. На сьогоднішній день на підприємстві працює один інвалід.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податковим, збором (обовязковим платежем), обовязкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25.06.1991 р. № 1251-ХІІ «Про систему оподаткування» ( в редакції чинній на момент виникнення відносин), Податковим Кодексом України, а є заходом впливу до правопорушника в сфері господарювання, у звязку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до ст.238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до ст.239 Господарського Кодексу України за своєю правовою природою є видом адміністративно-господарської санкції, яка застосовується органами державної влади та органами місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку встановленому законом до субєктів господарювання.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько - правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Оцінивши докази у справі відповідно до ст. 86 КАС України, суд приходить до висновку, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, а саме відсутня його вина. На відповідача не може бути покладена відповідальність :

- за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування,

- за відсутність інвалідів взагалі в населеному пункті за місцезнаходженням ТОВ «Авіаттор»с.Шевченко, Вознесенський район, Миколаївська область.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 11,94,158-163, 167, 254 КАС України суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення/отримання копії постанови апеляційної скарги, вимоги до якої встановлені статтею 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т. О. Гордієнко

Повний текст постанови складений

та підписаний суддею 29.07.2011 р.