Справа № 805/2838/15-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2838/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р. Справа № 805/2838/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченко Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

встановив:

15 липня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області (далі – позивач або УПФУ) до публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі – відповідач або ПАТ «Азовзагальмаш»), в якому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком № 2, за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року в сумі 1 991 104,43 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що ПАТ «Азовзагальмаш» є страхувальником і щомісяця має відшкодовувати суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах його колишнім працівникам.

На час звернення до суду ПАТ «Азовзагальмаш» має заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком № 2, яка утворилася за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року в сумі 1 991 104,43 грн.

Посилаючись на п.п. 6.4, 6.8 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач просив задовольнити позовні вимоги (том 1 а.с. 3-4).

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36, 38 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), про що свідчать звіти про надіслання електронної судової повістки та рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (том 1 а.с. 196-199).

09 вересня 2015 року через відділ діловодства та документообігу суду представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, одночасно вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог (том 6 а.с. 177).

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не надав.

07 серпня 2015 року через відділ діловодства та документообігу суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просив призупинити розгляд справи для надання доказів у справі (том 1 а.с. 189).

Проте, станом на 16 вересня 2015 року жодних заперечень, пояснень щодо позовних вимог, а також доказів на їх підтвердження до суду не надходило.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. ч. 4, 6 ст. 128 КАС України розгляд справи здійснено в письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст .41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

За даними он-лайн сервісу отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі – ЄДР) встановлено, що публічне акціонерне товариство «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код 13504334) зареєстроване як юридична особа 24 вересня 1997 року, про що 28 жовтня 2004 року до ЄДР внесений запис за номером 1 274 120 0000 000610. В стані припинення відповідач не перебуває (том 1 а.с. 179-182).

Вказані обставини також підтверджені свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 322085 (том 1 а.с. 5), довідкою АБ № 380821 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (том 1 а.с. 6-7).

Як страхувальник відповідач перебуває на обліку в УПФУ з 21 грудня 1991 року за реєстраційним № 16, про що свідчить картка страхувальника з ІКІС ПФУ: Підсистема «Відомості з реєстру страхувальників» (том 1 а.с. 11).

Листом від 12 грудня 2007 року № 12і/2582 Головне управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, повідомило УПФУ та ПАТ «Азовзагальмаш» про можливість використання результатів атестації робочих місць, проведеної у ВАТ «МЗВМ» та у ВАТ «МТЗ» для призначення пенсій за віком на пільгових умовах працівникам взятих в оренду цехів ВАТ «МЗТМ» та ВАТ «МТЗ» (том 1 а.с. 12-13).

Цілісний майновий комплекс ВАТ «МЗВМ» переданий в оренду ВАТ «Азовзагальмаш», про що свідчать накази відкритого акціонерного товариства «Азовзагальмаш» від 12 листопада 2010 року № 321 «Про передачу в оренду ВАТ «Азовзагальмаш» цілісного майнового комплексу ВАТ «МЗВМ» (том 1 а.с. 8) та від 15 квітня 2014 року № 166 «Про прийняття в оренду ПАТ «МЗВМ» (том 1 а.с. 10).

Наказ відкритого акціонерного товариства «Азовзагальмаш» від 15 квітня 2014 року «Про прийняття в оренду майна ПАТ «МЗТМ» передбачав, що до проведення чергової атестації робочих місць на роботах зі шкідливими умовами, з метою впорядкування надання пільг, доплат та компенсацій, використовуватимуться результати атестації робочих місць, проведеної в ПАТ «МЗВМ» (том 1 а.с. 10).

28 січня 2011 року головою профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства «Азовзагальмаш» виданий наказ № 66 «Про використання результатів атестації робочих місць підрозділів, прийнятих в оренду від ВАТ «МЗВМ» (том 1 а.с. 9).

Колишні працівники відповідача і підприємств, правонаступником яких є відповідач, перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України та отримують пільгову пенсію за віком, призначену за Списком № 2.

Факт призначення цим особам пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 підтверджений протоколами (розпорядженнями) про призначення пенсії, виданими відповідачем довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та розрахунками стажу (том 2 а.с. 5-9, 11-14, 16-20, 22-24, 26-28, 30-35, 37-39, 41-45, 47-51, 53-55, 57-62, 64-67, 69-72, 74-78, 80-83, 85-88, 90-94, 96-98, 100-105, 107-110, 112-117, 119-122, 124-127, 129-132, 134-137, 139-142, 144-146, 148-151, 153-157, 159-161, 163-167, 169-173, 175-178, 180-183, 185-189, 191-196, 198-201, 203-205, 207-211, 213-218, 220-223, 225-227, 229-249, том 3 а.с. 1-243, том 4 а.с. 1-240, том 5 а.с. 1-250, том 6 а.с. 1-176).

Впродовж квітня-червня 2015 року територіальні органи Пенсійного фонду України здійснювали виплату пенсії колишнім працівникам відповідача, про що свідчать довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії (том 2 а.с. 4, 10, 15, 21, 25, 29, 36, 40, 46, 52, 56, 63, 68, 73, 79, 84, 89, 95, 99, 106, 111, 118, 123, 128, 133, 138, 143, 147, 152, 158, 162, 168, 174, 179, 184, 190, 197, 202, 206, 212, 219, 224, 228).

Територіальні органи Пенсійного фонду України складали розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених колишнім працівникам ПАТ «Азовзагальмаш» відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах згідно з п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (том 1 а.с. 19-39, 41-173).

Позивач надсилав ці розрахунки на адресу відповідача, про що свідчать супровідні листи до розрахунків (том 1 а.с. 18, 40).

Відповідач вказані розрахунки отримав, що підтверджено підписами посадової особи відповідача на супровідних листах (том 1 а.с. 18, 40), проте відшкодування витрат, понесених територіальними органами Пенсійного фонду України, не здійснив.

Внаслідок невиконання ПАТ «Азовзагальмаш» обов’язку щодо своєчасного і повного відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у відповідача виникла заборгованість за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року в сумі 1 991 104,43 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості по відшкодуванню пенсій, призначених згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до п.п. «б»-«з» по ПАТ «Азовзагальмаш» за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року (том 1 а.с. 15-17).

Ухвалою від 10 серпня 2015 року суд зобов’язував сторони провести звіряння розрахунків з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком № 2, за спірний період та надати суду підписаний повноважними представниками сторін акт звіряння розрахунків (том 1 а.с. 194-195).

18 серпня 2015 року позивач на адресу відповідача надіслав акт звірки, в якому зазначив, що за даними УПФУ відповідач має заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2, за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року у сумі 1 991 104,43 грн.

Станом на 16 вересня 2015 року акт звіряння розрахунків, підписаний повноважними представниками обох сторін, суду не наданий. Разом із цим суду не надані і обґрунтовані заперечення відповідача щодо розміру заборгованості.

Існування заборгованості, стягнення якої є предметом спору, підтверджено даними картки особового рахунку страхувальника – відповідача (том 1 а.с. 174, том 2 а.с. 3).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Вирішуючи справу по суті та враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України, (постанови від 11 лютого 2014 року у справі № 21-471а13, від 10 вересня 2014 року у справі № 21-215а13, від 05 листопада 2014 року у справі № 21-284а13, від 12 листопада 2014 року у справі № 21-386а13, від 07 липня 2015 року у справі № 21-735а15 тощо), до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

П. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058) визначено, що перетворення Пенсійного фонду в неприбуткову самоврядну організацію здійснюється відповідно до окремо прийнятого спеціального Закону. До прийняття відповідного рішення функції виконавчої дирекції Пенсійного фонду, її територіальних органів виконують відповідно Пенсійний фонд України та головні управління Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах.

У період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України.

Відповідно до п.п. 1, 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах УПФУ виступає у якості суб'єкта владних повноважень, який звернувся до адміністративного суду на виконання повноважень у сфері публічно-правових відносин.

Суд також відзначає, що невиконання відповідачем обов'язку щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій має наслідком виникнення у позивача, як у особи, яка здійснила ці витрати, права на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

За змістом п. 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058 в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Закону № 1788. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 Закону № 1058. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку вказаних пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абз. 4 п.п. 1 п. 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абз. 5 цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» ст. 13 Закону № 1788, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абз. 5 п.п. 1 п. 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду України та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту ст. 14 Закону № 1788 вбачається, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Виходячи зі змісту положень п. 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 у контексті ст. 14 Закону № 1788 можна зробити висновок, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі ст. 14 Закону № 1788.

Суд відзначає, що обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Процедура обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція).

Пунктом 6.2 Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Згідно з п. 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як встановлено судом, на виконання вимог Інструкції УПФУ надсилало на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, проте останній відшкодування вказаних витрат не здійснив.

Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій оформлені у відповідності до вимог додатків 6 і 7 Інструкції, отже в розумінні ч. 4 ст. 70 Кодексу КАС України, є належними та допустимими доказами стосовно предмету доказування.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, оскільки зі змісту застосованих до спірних правовідносин норм права та встановлених фактичних обставин вбачається обов'язок відповідача відшкодовувати витрати позивача на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених у порядку ст. 13 Закону № 1788.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 51, 69-72, 94, 98, 122, 128, 159-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код 13504334) на користь Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області (ідентифікаційний код 23346669) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за Списком № 2, за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року в сумі 1 991 104 (один мільйон дев’ятсот дев’яносто одна тисяча сто чотири) гривні 43 копійки.

3. Постанова прийнята, складена та підписана у нарадчій кімнаті.

4. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

5. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.