Справа № 826/8631/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8631/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» та представника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Кравченко Ольги Олександрівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає протиправними висновки податкового органу, оскільки у спірному періоді здійснював господарські правовідносини з контрагентами, які мали реальний характер та за якими було отримано товар та виконано роботи використані позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства. Проведення розрахункових операцій через РРО, щоденне друкування фіскальних чеків та їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій вже є свідченням того, що готівкові кошти оприбутковані, і їх рух відображено у фіскальній пам'яті реєстратора розрахункових операцій.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 9 від 30.04.2015 року в частині нарахування податкових зобов'язань по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «САЛКОН-2012», ТОВ «Алгол-2003», ТОВ «Іммошан Україна», ТОВ «Інвестиційний союз «Либідь», ТОВ «Кримська девелоперська компанія», ПАТ «Універмаг Україна», ТОВ «НІША», ТОВ «АДПРО», ТОВ «АДВЕРТИНСЬКИЙ МЕДІА ГРУП», ТОВ «Ю.ТІ.ДЖИ». Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 9 від 30.04.2015 року в частині нарахування податкових зобов'язань по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «САЛКОН-2012», ТОВ «Алгол-2003», ТОВ «Іммошан Україна», ТОВ «Інвестиційний союз «Либідь», ТОВ «Кримська девелоперська компанія», ПАТ «Універмаг Україна», ТОВ «НІША», ТОВ «АДПРО», ТОВ «АДВЕРТИНСЬКИЙ МЕДІА ГРУП», ТОВ «Ю.ТІ.ДЖИ», ТОВ «ПК ІНЖИНІРИНГ». Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 9 від 30.04.2015 року в частині суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 144612,90 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення даного позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Кравченко Ольга Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга позивача - задоволенню, а постанова суду - частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну планова виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 262/2655-22-09/33723090 від 07.04.2015 року, за змістом якого перевіркою було встановлено порушення позивачем пункту 138.2, підпунктів 138.10.2, 138.10.3, 138.10.4 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5127063,00 грн., порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 964009,00 грн., пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320.

30.04.2015 року на підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № 9, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 5127063,00 грн., № 9, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1521450,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 507150,00 грн. та № 9, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на загальну суму 144952,90 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що в спірному періоді позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Салкон - 2012» за договором № 11012 від 01.10.2012 року, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії видаткових накладних, копії платіжних доручень та висновків Державної санітарно-епідеміологічної експертизи на продукцію.

Також позивачем було укладено договори оренди / суборенди:

- з ТОВ «Іммошан Україна» - № КРЕ-25 від 04.08.2011 року відповідно до статті 11 якого передбачено сплату щомісячного збору за маркетинг - поточну рекламну діяльність, пов'язану з торговою галереєю;

- з ТОВ «Інвестиційний союз «Либідь» - № 507 від 07.11.2012 року, п. 19 якого передбачено сплату маркетингового внеску з маркетингові та рекламні заходи пов'язані з діяльністю Торгового центру;

- з ТОВ «Кримська Девелоперська компанія» - від 12.04.2012 року за реєстровим № 1336, пунктом 5.15 якого передбачено сплату рекламних платежів, як компенсації витрат по рекламі ТЦ, здійсненої у інтересах всіх осіб, що використовують ТЦ або його приміщення, у тому числі орендаря;

- з ТОВ «Універмаг «Україна» - № 1171 від 17.06.2011 року, пунктом 3.11 якого передбачено плату за маркетинг;

- з ПП «Алгол - 2003» - № 44/01-МХО за реєстровим № 1798, відповідно до підпункту 3.2.24 пункту 3.2 якого підлягає сплаті маркетинговий платіж з розрахунку 0,5 доларів США за 2 кв.м.

На підтвердження факту отримання за зазначеними договорами обумовлених ними маркетингових послуг позивачем надано суду копії актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), актів виконаних робіт (наданих послуг), актів наданих послуг, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), а на підтвердження здійснення оплати - копії платіжних доручень.

Крім цього, між позивачем та ТОВ «Ю.Ті.Джи» було укладено договір про надання послуг № 30/12/11-А від 30.12.2011 року, предметом якого є надання послуг по пошуку об'єктів нерухомості з метою надання їх в оренду позивачу.

На підтвердження фактичного надання послуг за зазначеним договором позивачем надано суду копію актів здачі - прийняття інформації від 17.01.2012 року та від 01.02.2013 року, а на підтвердження оплати - платіжного доручення № 5636 від 27.02.2013 року.

Також, в період, за який проводилась перевірка, позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «ПК ІНЖИНІРІНГ» за договорами на виготовлення меблів № 17/07 від 17.07.2015 року, № 11/07 від 11.07.2013 року, № 01/07 від 01.07.2013 року, № 26/06 від 26.06.2013 року, № 26/06 від 26.06.2013 року, № 18/06 від 18.06.2013 року на підтвердження факту отримання товару за яким позивачем надано суду копії відповідних договорів з додатками, креслень, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків на оплату, та фотографії, а на підтвердження здійснення оплати за отриманий товар-платіжних доручень

На підтвердження факту використання отриманих від ТОВ «ПК ІНЖИНІРІНГ» меблів у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем надано суду копії актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів та наказів про введення в експлуатацію.

Між позивачем та ТОВ «Ніша» було укладено договір № 20/11/2012 від 20.11.2012 року, на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії відповідно договору, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) з додатками, видаткових накладних, а на підтвердження здійснення оплати - копії платіжних доручень

На підтвердження факту існування фінансово-господарських відносин з ТОВ «АДПРО» за договором про розміщення рекламних матеріалів в мережі Інтернет № 140212 від 02.02.2012 року позивачем надано суду копію відповідного договору з додатками, актів надання послуг, звітів про ефективність рекламних компаній, технічних завдань, а на підтвердження факту здійснення оплати за отриманий товар - платіжних доручень

В періоді, щодо якого проводилась перевірка позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «АДВЕРТИНСЬКИЙ МЕДІА ГРУП» за договором про проведення рекламної (їх) кампанії(й) № 09102013 від 09.10.2013 року та договором № 19/12/13 від 19.12.2013 року на підтвердження факту отримання послуг за яким позивачем надано суду копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), актів резервування, які є додатками до укладеного договору, актів приймання-передачі рекламних матеріалів, медіа довідок, видаткових накладних, рахунків-фактур та звітів про проведену медіа роботу.

Також ТОВ «НІША» листом Вих. № 2406 від 22.06.2015 року, ТОВ «АДПРО» листом вих. № 1 від 03.07.2015 року підтвердили факт існування фінансово-господарських відносин з позивачем.

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що контрагенти ТОВ «САЛКОН-2012», ТОВ «Алгол-2003», ТОВ «Іммошан Україна», ТОВ «Інвестиційний союз «Либідь», ТОВ «Кримська девелоперська компанія», ПАТ «Універмаг Україна», ТОВ «НІША», ТОВ «АДПРО», ТОВ «АДВЕРТИНСЬКИЙ МЕДІА ГРУП», ТОВ «Ю.ТІ.ДЖИ», ТОВ «ПК ІНЖИНІРИНГ» не відобразили у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ними не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту відсутності в зазначених контрагентів позивача виробничо-господарських потужностей для здійснення фінансово-господарських операцій з позивачем.

Відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

При цьому колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції посилань відповідача на акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів ТОВ «НІША», акт про неможливість проведення зустрічної звірки по ТОВ «АДПРО» № 1806/26-5322-03-21-34291340 від 05.12.2013 року, акт про неможливість проведення зустрічної звірки по ТОВ «ПК ІНЖИНІРИНГ» № 38/26-53-22-01-15/34475961 від 07.11.2013 року з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджених наказом державної податкової адміністрації України № 236 від 22.04.2011 року у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово-господарських відносин суб'єктів господарювання.

Таким чином, вказані акти не можуть бути належними доказами на підтвердження допущення позивачем порушення норм податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами щодо яких їх було складено.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за фінансово-господарськими відносинами з цими контрагентами не надано та не зазначено про причини неможливості їх надання, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що господарські операції між позивачем та вказаними контрагентами мали реальний товарний характер.

Крім того відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № 9 від 30.04.2015 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до зазначеного податкового повідомлення-рішення на позивача було накладено штрафні (фінансові) санкції (штраф) за порушення пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно пункту 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган

Пунктом 4 статті 17 зазначеного Закону встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій. При цьому не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Правова позиція по даному питанню викладена в постанові Верховного суду України від 16.04.2013 року у справі № 21-89а13.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до акта № 262/26-55-22-09/33723090 від 07.04.2015 року перевіркою встановлено, що суб'єктом господарювання не забезпечено зберігання фіскальних звітних, а саме:

- за роботу 30.04.2013 року не зберігається "Z" - звіт № 0455 в книзі обліку розрахункових операцій № р/2 від 14.01.2013 року;

- за роботу 15.04.2013 року не зберігається "Z" - звіт № 0482 в книзі обліку розрахункових операцій № р/2 від 22.05.2013 року;

- за роботу 03.05.2013 року не зберігається "Z" - звіт № 0539 в книзі обліку розрахункових операцій № р/2 від 14.01.2013 року;

- за роботу 29.03.2013 року не зберігається "Z" - звіт № 0068 в книзі обліку розрахункових операцій № р/1 від 10.02.2012 року.

Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями книг обліку розрахункових операцій.

Позивачем на підтвердження факту відсутності здійснення роздрукування Z-звітів надано суду довідку ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» № 110/03-1907 від 06.05.2015 року, якою підтверджується факт відключення електропостачання за адресою вул. Дерибасовська в період з 05.04.2013 року о 15:58 по 06.05.2013 року о 03:56.

Таким чином, позивачем не було спростовано факт відсутності допущення порушення пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З огляду на зазначене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову в частині скасування повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 9 від 30.04.2015 року в частині суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 144612,90 грн.

Однак, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем не було надано доказів існування ознак фіктивності у ТОВ «Ліруаж» та «ТОВ «Вербена Україна». В свою чергу, позивачем надано підтвердження реальності укладених договорів, товар, який придбавався за договорами поставки, в подальшому реалізовувався в магазинах мережі «Бомонд».

Також позивачем було надано копію листа компанії BVI Development B.V, яка є ексклюзивним дистриб'ютором продукції Montal Perfumery, про те що єдиним субдистриб'ютором продукції Montal Perfumery є ТОВ «Ліруаж».

Що стосується ТОВ «Вербена Україна», то колегією суддів встановлено, що вказане підприємство знаходиться на податковому обліку у відповідача, проте жодних документів, які б свідчили про проведення перевірки та/або встановлення підстав, які б свідчили про існування наявності ознак фіктивності у вказаного товариства відповідачем надано не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не врахував надані позивачем документи первинного бухгалтерського обліку та викладені доводи і пояснення, а прийняв позицію відповідача, яка фактично грунтується лише на обставинах неможливість проведення зустрічних перевірок ТОВ «Вербена Україна» та ТОВ «Ліруаж» та відсутністі у вказаних контрагентів власного трудового та матеріально-технічного забезпечення.

Колегія суддів вважає таку позицію необ'єктивною та суперечливою, адже як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 02.06.2011 pоку № 742/11/13-11, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. В свою чергу, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

При цьому відповідачем не заперечувалася та обставина, що на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами, останні як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстровані платником податку на додану вартість, свідоцтва ПДВ не були анульовані.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції відносно здійснення позивачем операцій з контрагентами ТОВ «Вербена Україна» та ТОВ «Ліруаж», які відображені в податковому повідомленні-рішенні форми «П» № 9, поза межами правового поля є помилковими та необгрунтованими, а тому вказане податкове повідомлення-рішенні в зазначеній частині підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення - рішення форми «П» № 9 в частині відображення діяльності по контрагенту ТОВ «Місто слави», то колегія суддів вважає доведеним позивачем виконання договору № 01Б/04/12 від 01.04.2012 року його сторонами, що відповідачем спростовано не було, а підписання договору та скріплення його печаткою представника ТОВ «Місто слави» - ТОВ «ТР - Студіо» не вказує на те, що саме ТОВ «ТР- Студіо» являється Рекламістом за даним Договором.

Оплату за надані послуги ТОВ «Бомонд групп» здійснювало на користь ТОВ «Місто Слави», що підтверджується банківськими виписками (платіжними дорученнями). Крім того, між сторонами укладено акти виконаних робіт, які скріплені печаткою ТОВ «Місто Слави».

Таким чином, колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем неправомірно віднесено де складу витрат, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, витрати понесені на маркетингові та рекламні послуги за операціями з вказаним контрагентом при реалізації Договору № 01Б/04/12 від 01.04.2012 про надання послуг по розміщенню рекламної продукції в ТВК «Метроград» .

Відповідно до п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Кодексу передбачено, що не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Що стосується відмови судом першої інстанцції у задоволенні вимог позивача в частині скасування податкового повідомлення-рішення форми «П» № 9 по контрагенту ТОВ «Артленд», то колегія суддів зазначає, наступне.

Податковим органом єдиною підставою обґрунтованості висновків вказується на відсутність у даного контрагента власних трудових та матеріальних ресурсів, виробничого, транспортного чи іншого обладнання.

Однак, зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення суб'єкта господарювання права на віднесення витрат понесених у господарській діяльності до валових витрат, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру своїх витрат, оскільки податкове законодавство України не ставить право суб'єкта господарювання в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Крім того, ТОВ «Бомонд групп» надало належним чином оформлені документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують реальність здійснення операцій, представило акти виконаних робіт, податкові накладні та копії матеріалів, які виготовлялися вказаним контрагентом за замовленням ТОВ «Бомонд групп».

Таким чином, висновки податкового органу про те, що задекларовані доходи та витрати за період 2013 рік ТОВ «АРТЛЕНД» підлягають зменшенню до 0,00 грн. є необгрунтованими, упередженими та безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог в скасування податкового повідомлення рішення форми «П» №9 щодо контрагентів ТОВ «Ліруаж», ТОВ «Вербена Україна», ТОВ «Артленд», ТОВ «Місто слави».

Що стосується висновків суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, то колегія суддів зауважує про наступне.

Відповідно пп. 14.1.181. п. 14.1.ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду. Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегією суддів встановлено, що між ТОВ «ЛІРУАЖ» та ТОВ «Бомонд групп» було укладено договір поставки № 108 від 01.08.2012 року, згідно умов якого, відбувалося постачання товару. Всі документи, які оформлялись під час проведення поставок відповідають вимогам чинного законодавства, в тому числі і Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Під час проведення перевірки, в межах періоду що перевірявся, ТОВ «Бомонд групп» надало перевіряючим документи первинного бухгалтерського обліку, договір, видаткові накладні, платіжні доручення, податкові накладні, згідно яких відображається повнота та реальність операцій за вказаним договором.

Вказані податкові накладні зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

При цьому, 17.04.2013 року ТОВ «Бомонд групп» зверталося до ДПІ у Печерському районі м.Києва з листом № 1-17/04-13 з приводу того, що під час поставки товару ТОВ «Ліруаж» надало податкові накладні, які не були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Що стосується доводів податкового органу щодо ознак фіктивності контрагента ТОВ «Ліруаж» то, колегія суддів зазначає, що така позиція грунтується виключно на відсутності у вказаного контрагента власних трудових та виробничих потужностей, а також на актах контролюючих органів про неможливість проведення зустрічної перевірки по його контрагенту ПП «МТІ».

Проте, посилання на акт податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «МТІ є безпідставним та може лише вказувати на те, що зазначений акт може лише підтверджувати неможливість проведення зустрічної звірки ПП «МТІ», а не відсутність виробничих потужностей, трудових ресурсів, тощо. Чинним законодавством України на платника податків не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників при створенні підприємства та здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту та донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України у справі № К/800/36922/14 (ухвала від 27.11.2014 року).

Тотожними є обставини по взаємовідносинах позивача з контрагентами ТОВ «АРТЛЕНД», ТОВ «ВЕРБЕНА УКРАЇНА» щодо віднесення до податкового кредиту ПДВ з вартості товарів (робіт, послуг), які надавались вказаними контрагентами.

Так, 06.09.2011 року між ТОВ «Бомонд групп»(Покупець) та ТОВ «Вербена Україна» (Постачальник) було укладено договір поставки № 25/09 В.

За умовами вказаного договору Постачальник зобов'язується передати Покупцеві товар, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, асортимент, кількість та ціна якого погоджуються сторонами у заявках.

В межах реалізації умов договору, сторонами здійснюється постачання товару починаючи з моменту його укладання і по сьогодні.

В період що перевірявся контролюючим органом також відбувалося постачання товару, що підтверджується заявками ТОВ «Бомонд групп» та видатковими накладними. Оплата за поставлений товар була в повній мірі здійснена ТОВ «Бомонд групп». Також, ТОВ «Вербена Україна», в межах періоду, що перевірявся, виписало ТОВ «Бомонд групп» податкові накладні.

Сума податку на додану вартість по зазначених операціях в розмірі 52000,01 грн. включена до податкового кредиту в деклараціях з ПДВ за січень, лютий, березень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року та відображена в реєстрі обліку виданих податкових накладних.

Всі податкові накладні оформлені у відповідності до вимог статті 201 ПК України, що виключає можливість настання наслідків, передбачених пунктом 198.6 статті 198 ПК України.

На момент отримання ТОВ «БОМОНД ГРУПП» податкових накладних від ТОВ «Вербена Україна» контрагент володів спеціальною податковою правосуб'єктністю, перебував на обліку у відповідному податковому органі, мав дійсне свідоцтво платника ПДВ, посадові особи мали повноваження на складання первинних документів і податкових накладних, відомостей про перебування у процесі припинення чи про відсутність за своїм місцезнаходженням Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містив.

Отримані за договором поставки товари були передані у магазини торгової мережі «Бомонд», що належним чином відображено в бухгалтерському обліку.

Що стосується включення ТОВ «Бомонд групп» до податкового кредиту суми податку на додану вартість по операціях з ТОВ «Артленд», то колегія суддів зазначає, що в періоді що перевірявся ТОВ «Бомонд групп» неодноразово придбавало на умовах позадоговірної поставки у ТОВ «Артленд» поліграфічну продукцію (блоттери, воблери, еврофлаєри, мобайли, тощо), яка була належним чином облікована та в подальшому розподілялась між магазинами власної торгівельної мережі та у процесі використання списувалась.

Оплата за вказану продукцію проводилась у безготівковій формі. Продукція поставлялась та оплачувалась на підставі видаткових накладних.

Крім того, в період, що перевірявся ТОВ «Артленд» було виписано ТОВ «Бомонд групп» відповідні податкові накладні.

Сума податку на додану вартість по зазначених операціях включена до податкового кредиту в деклараціях з ПДВ за січень, лютий, червень, серпень, вересень, листопад, грудень 2013 року.

В деклараціях з ПДВ за травень та червень було також включено суму податку на додану вартість по операціях, які здійснювались в 2012 році, та не враховувались органом перевірки.

Всі податкові накладні оформлені у відповідності до вимог статті 201 ПК України, що виключає можливість настання наслідків, передбачених пунктом 198.6 статті 198 ПК України.

На момент отримання ТОВ «БОМОНД ГРУПП» податкових накладних від ТОВ «Артленд», контрагент володів спеціальною податковою правосуб'єктністю: перебував на обліку у відповідному податковому органі, мав дійсне свідоцтво платника ПДВ, посадові особи мали повноваження на складання первинних документів і податкових накладних, відомостей про перебування у процесі припинення чи про відсутність за своїм місцезнаходженням Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містив.

Що стосується ознак фіктивності перерахованих вище контрагентів, то колегія суддів вважає, що таке твердження податкового органу не підтверджується належними доказами, акти контролюючих органів про неможливість проведення зустрічних перевірок, на які посилаються перевіряючі, оскаржені в судовому порядку, за результатами чого встановлено протиправність дій контролюючих органів при проведенні таких перевірок.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Отже, судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині відносин з контрагентами ТОВ «ЛІРУАЖ», ТОВ «ВЕРБЕНЕ УКРАЇНА», ТОВ «АРТЛЕНД», ТОВ «Місто Слави» з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення зазначених позовних вимог.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи в частині відмови у задоволенні позову, оскаржуване судове рішення в цій частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а постанова суду підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Кравченко Ольги Олександрівни - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп»- задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2015 року - в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині відносин з контрагентами ТОВ «ЛІРУАЖ», ТОВ «ВЕРБЕНЕ УКРАЇНА», ТОВ «АРТЛЕНД», ТОВ «Місто Слави» - задовольнити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 05.10.2015 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.