Справа № 8519/09/1570
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2010-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

8519/09/1570

Справа № 8519/09/1570

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2010 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменко К.С. при секретарі Іванової Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «ГЕМОПЛАСТ» до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.05.2009 року №155 щодо зупинення діяльності підприємства, визнання протиправними дій щодо проведення перевірок та відібрання зразків і проб, визнання протиправними та скасування наказів від 23.09.2009 року №970 та від 01.10.2009 року №992, визнання відсутності повноважень щодо проведення позапланової перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось Відкрите акціонерне товариство «ГЕМОПЛАСТ» до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.05.2009 року №155 щодо зупинення діяльності підприємства, визнання протиправними дій щодо проведення перевірок та відібрання зразків і проб, визнання протиправними та скасування наказів від 23.09.2009 року №970 та від 01.10.2009 року №992, визнання відсутності повноважень щодо проведення позапланової перевірки.

В судовому засіданні 01.03.2010 року представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі та наголосив, що у відповідача не було підстав для прийняття рішення щодо зупинення діяльності підприємства позивача, видання наказів про проведення позапланових перевірок та відібрання зразків і проб та відсутня компетенція щодо проведення позапланових перевірок на підставі вимоги прокурора. Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, пославшись на законність рішення про зупинення діяльності підприємства, видання наказів про проведення позапланових заходів державного контролю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач на підставі п.1 Положення «Про Державну екологічну інспекцію в областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого наказом Міністерства навколишнього природного середовища України від 19.12.2006 року №548 є спеціальним підрозділом центрального органу державної виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики в сфері охорони навколишнього природного середовища та згідно ст.20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» здійснює повноваження щодо планування проведення та проведення перевірок, встановлення порушень природоохоронного законодавства, застосування до порушників санкцій, в тому числі й шляхом прийняття рішень про тимчасове зупинення діяльності підприємств, а тому позовні вимоги щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності з цих питань , на підставі положень п.п.1 ч.1 ст.17, ст.104 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

29.04.2009 року посадовими особами відповідача була проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності підприємства ВАТ «ГЕМОПЛАСТ», яке розташоване по вул.Маяковського 57, в м.Білгород-Дністровському, Одеської області.

За результатами проведеної перевірки був складений акт від 29.04.2009 року №04-10/126 (а.с.5-11) відповідно до якого встановлено, що підприємством позивача в порушення ст.ст.10,11 Закону України «Про атмосферне повітря» здійснювались викиди в атмосферне повітря без встановлених лімітів, оскільки дія попереднього дозволу закінчилась 31.12.2007 року, в порушення ст.ст.17,31-33 Закону України «Про відходи» зберігались відходи, які не включені в дозвіл та ліміт, припустилось розливу ПМП на ґрунті, несанкціоноване складувались будівельні та виробничі відходи, змішувались різні види відходів, в порушення ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» не отримано радіаційного сертифікату водозабору.

Представником позивача надані докази того, що до моменту прийняття оскаржуваного рішення він самостійно намагався усунути порушення природоохоронного законодавства, а саме: отримати дозвіл на викиди в атмосферне повітря (договори на складання та передачу науково-технічної продукції, протоколи узгодження договірних цін на ці послуги, рахунки-фактури, платіжні доручення на оплату замовлених послуг – а.с.37-49).

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 20.05.2009 року було прийняте рішення №155 (а.с.4), яким тимчасово з 20.05.2009 року заборонена господарська діяльність підприємства ВАТ «ГЕМПОПЛАСТ», яка порушує вимоги природоохоронного законодавства.

В подальшому, відповідачем були видані накази від 23.09.2009 року №970 (а.с.82) про проведення спільної перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства на території ВАТ «ГЕМОПЛАСТ» та від 01.10.2009 року №992 (а.с.81) про проведення позапланової перевірки дотримання природоохоронного законодавства та здійснені дії щодо проведення таких перевірок та відібрання зразків та проб викидів.

Представник позивача вважає, що оскаржене рішення від 20.05.2009 року №155 не відповідає закону, а здійснені дії відповідача щодо проведення позапланових перевірок та їх підстава - накази відповідача від 23.09.2009 року №970 та від 01.10.2009 року №992 є незаконними, також у відповідача відсутня компетенція щодо проведення таких перевірок, оскільки їх проведення не відповідає вимогам ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та постанові Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 року №502 «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року».

Розглянувши доводи представника позивача та здійснивши оцінку вказаних дій та рішень відповідача з огляду на положення ч.3 ст.2 КАС України суд приходить до висновку про їхню часткову протиправність з наступних підстав:

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти у порядок та спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідачу надані повноваження щодо здійснення контрольних функцій в сфері дотримання суб’єктами господарювання положень природоохоронного законодавства під час здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» здійснення функцій державного нагляду (контролю) за дотриманням природоохоронного законодавства суб’єктами господарювання віднесені до сфері дії цього закону, а відповідач, згідно абз.1 ч.1 ст.1 цього ж Закону, до органів державного (нагляду) контролю у сфері господарської діяльності.

В зв’язку з цим, компетенція відповідача, порядок здійснення планових та позапланових контрольних заходів та прийняття рішень про припинення діяльності підприємств визначаються, як ст.20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» так й відповідними положеннями ст.ст.4-7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Згідно ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» протягом п’яти робочих днів з моменту закінчення планового заходу органом державного нагляду (контролю) складається припис, розпорядження про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав ту обставину, що виявлені в ході перевірки порушення природоохоронного законодавства з боку підприємства позивача, які зазначені в акті перевірки від 29.04.2009 року є такими, що можуть бути усунені позивачем, однак, відповідач у порушення приписів ч.7-9 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не видавав на адресу позивача обов’язкові для виконання припис або розпорядження про усунення виявлених в ході перевірки порушень із зазначенням граничних термінів їхнього виконання, а це позбавляло відповідача застосувати власне повноваження, передбачене п.п. «ж» ч.1 ст.20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо зупинення діяльності підприємства позивача.

Окрім того, згідно п.1 резолютивної частини оскаржуваного рішення відповідача від 20.05.2009 року №155 припиненню підлягає діяльність підприємства саме з дати прийняття цього рішення – з 20.05.2009 року, тобто терміново. Цю обставину підтверджують акти посадових осіб відповідача від 21.05.2009 року про недопущення на об’єкт для проведення опломбування вентиляційних систем підприємства (а.с.84) та від 27.05.2009 року про повторне недопущення на об’єкт для проведення опломбування систем вентиляції підприємства (а.с.83).

Згідно довідки Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки від 20.03.2008 року №33-16/020 (а.с.53-54) ВАТ «ГЕМОПЛАСТ» використовує на дільниці радіаційної стерилізації медичних приладів установку «Стерилізація-ІІІ» з джерелами іонізуючого випромінювання типу ГІК-7-4 (радіонуклід Со-60).

Відповідно до п.7 Порядку обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об’єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затвердженого постановою Верховної ради України від 29.10.1992 року не допускається термінові тимчасова заборона (зупинення) чи припинення діяльності підприємства, якщо це може призвести до виникнення аварійної ситуації.

Пунктом 18.3 Технічного опису та інструкції по експлуатації установки для радіаційної стерилізації систем переливання та забору крові (а.с.74-77) робота цієї установки є аварійною у разі виходу із ладу вентиляції.

Таким чином, прийняття відповідачем рішення про термінову тимчасову зупинку діяльності підприємства позивача 20.05.2009 року №155, в тому числі й зупинення роботи систем вентиляції підприємства, через яку робляться викиди у атмосферне повітря, призведе до виникнення аварійної ситуації на підприємстві позивача на установці «Стерилізація-ІІІ» з джерелами іонізуючого випромінювання типу ГІК-7-4 (радіонуклід Со-60).

А це є неприпустимим, оскільки згідно положень ст.1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст.3 Конституції України , ст.5 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» держава Україна гарантує громадянам їх право на життя, здоров’я та захист від радіаційної безпеки.

Відповідно до п.п.8 ч.3 ст.2 КАС України суд при вирішенні питання законності оскаржуваного акту суб’єкту владних повноважень повинен перевірити, чи прийнятий він пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод і інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийняте рішення відповідача від 20.05.2009 року №155 не відповідає принципу пропорційності, оскільки його реалізація може призвести до неконтрольованої аварійної ситуації в сфері ядерної безпеки та завдати шкоди життю та здоров’ю громадян, в зв’язку з чим, суд на підстав положень ч.2 ст.162 КАС України вважає за необхідне в цій частині задовольнити позовні вимоги та визнати протиправним і скасувати це рішення відповідача.

Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити на підставі ч.1 ст.162 КАС України з наступних підстав:

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 року №502 «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року» у п.п.1 п.1 зазначається про те, що до 31.12.2010 року органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності тимчасово припинити проведення планових перевірок суб’єктів господарювання, крім перевірок суб’єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб’єктів господарювання з високим ступенем ризику, та планових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням санітарного і податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків та зборів (обов’язкових платежів).

Відповідно до ч.2 ст.53 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов. Згідно п.1 параграфа 47 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 року №950 акти Кабінету Міністрів України (постанови та розпорядження) набирають законної сили з моменту їх прийняття. Лише постанови Кабінету Міністрів України, що стосуються прав та свобод громадян набирають законної сили з моменту їх опублікування (п.2 параграфу 47 Регламенту).

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 року №502 «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року», яка вводила тимчасовий мораторій на вільне проведення планових контрольних заходів органами державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності набрала законної сили з 21.05.2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.117 Конституції України та ч.1 ст.53 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови Кабінету Міністрів України є обов’язковими для виконання органами державної влади, місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами.

Статтею 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що критерії, за якими оцінюється ступень ризику від здійснення господарської діяльності і періодичність планових перевірок встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.1 п.2 Критеріїв, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 року №212 до суб’єктів господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища відносяться підприємства, які становлять підвищену екологічну небезпеку, або потенційно небезпечних об’єктів.

Таким чином, оскільки позивач у своїй діяльності використовує установку «Стерилізація-ІІІ» з джерелами іонізуючого випромінювання типу ГІК-7-4 (радіонуклід Со-60) він відноситься до суб’єктів господарювання з високим ступенем ризику, а тому обмеження щодо планових (контрольних) заходів щодо нього, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 року №502 «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року» не розповсюджуються.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», окрім підстав для здійснення позапланових заходів, зазначених у ч.1 цієї статті передбачено з підстав, зазначених у нормах інших законів, або міжнародних договорів України.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про прокуратуру» прокурор має право вимагати від органів та посадових осіб проведення перевірок на підконтрольних об’єктах. Згідно ст.8 цього ж Закону вимога прокурора є обов’язковою для виконання.

Планування проведення позапланових контрольних заходів здійснювались відповідачем на підставі вимоги Одеської міжрайонної природоохоронної прокуратури Одеської області від 23.09.2009 року №827вих-08 (а.с.65), в зв’язку з чим, дії відповідача щодо проведення такої перевірки, видання наказів про її проведенню від 23.09.2009 року №970 та від 01.10.2010 року №992 відповідають законові, а компетенція відповідача щодо проведення таких планових та позапланових заходів визначена ст.20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.5,6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної екологічної інспекції в Одеській області від 20.05.2009 року №155 щодо зупинення діяльності підприємства позивача.

3. В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 09.03.2010 року.

Суддя Єфіменко К.С.