Справа № 2а-9124/10/1070
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

Судді-доповідачаКоротких О.А.,
суддів:Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши заяву державної податкової інспекції у Обухівському районі Головного управління державної фіскальної служби у Київській області (далі - ДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 липня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфом» до ДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 30 липня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій задоволення позову, залишив без змін.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах один і тих самих норм матеріального права, що, на думку заявника, підтверджується рішенням касаційного суду від 21 серпня 2013 року

(К/9991/80168/12).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України, погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову виходив із того, що ці суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами», податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податку, а тому самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Разом із тим у рішенні суду касаційної інстанції, на яке посилається заявник, обґрунтовуючи наявність інакшого правозастосування, вбачається, зокрема, що Вищий адміністративний суд України у постанові від 21 серпня 2013 року (№ К/9991/80168/12), скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову та приймаючи нове - про відмову у його задоволенні виходив із того, що оскільки позивач не скористався своїм правом перевірити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, тим самим взявши на себе ризик негативних наслідків своєї бездіяльності, зокрема, таких як неможливість документально підтвердити право на податковий кредит, таким чином суму ПДВ було цілком правомірно донараховано позивачеві, у зв'язку з чим у судів були відсутні передбачені законом підстави для скасування податкового повідомлення-рішення та задоволення позову.

Таким чином, рішення касаційного суду, додане на обґрунтування заяви, ухвалене цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджує наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфом» до державної податкової інспекції у Обухівському районі Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень, до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: І.Л. Самсін
О.О. Терлецький