Справа № 752/5636/15-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №752/5636/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Пасинок В.С.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Оксененка О.М.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора ДПС ДАІ старшого сержанта міліції Кузьмика Дмитра Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Інспектора ДПС ДАІ старшого сержанта міліції Кузьмика Дмитра Станіславовича, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №438947 від 14.03.2015; визнати протиправну бездіяльність щодо непритягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності та не складання відносно останньої протоколу про адміністративне правопорушення; зобов'язати відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за порушення останньою підпункту «д» та «є» пункту 2.3, пунктів 9.2, 10.1, 10.3, 11.11, 12.1, підпункту «г» пункту 12.9 Правил дорожнього руху та Закону України «Про загальнообов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів». Також, позивач в позові просив встановити судовий контроль.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.03.2015 інспектором ДПС взводу полку ДПС ДАІ в м. Києві старшим сержантом міліції Кузьмиком Д.С. складено протокол серії АП1 №438947 про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що 14.03.2015 року на вул. Червоноармійській, 53/7 в м. Києві позивач, керуючи автомобілем Хонда Сівік державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Хонда CR-V державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, бездіяльність щодо непритягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності та не складання відносно останньої протоколу про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про міліцію» діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Частиною першої статті 5 вказаного Закону передбачено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень частини першої статті 10 Закону міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана, зокрема, виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких законом покладено на органи внутрішніх справ; приймати рішення про накладення адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання у випадках, передбачених законом; забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері.

Пунктом 7 та 8 частини першої статті 11 Закону визначено, що міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, провадити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення або передавати матеріали про адміністративні правопорушення на розгляд інших державних органів.

Адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до частини першої статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 251 названого Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 Кодексу зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно пункту 6.1 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 р. №77 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за №374/16390) у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці ДТП складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП (додаток 9), що підписується особами, які брали участь в огляді, та працівником Державтоінспекції МВС; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів та засобів фото- і відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення в справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача є лише одним із носіїв доказової інформації та не створює юридичних наслідків та зобов'язань для нього. Протокол, на відміну від постанови про адміністративне правопорушення за своїм характером не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки він лише встановлює та фіксує певні фактичні обставини, пов'язані з вчиненням адміністративного правопорушення, та не породжує ніяких прав та обов'язків для правопорушника.

В даному випадку, відповідачем фактично реалізовано право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Як свідчать обставини справи, у даному випадку постанова про адміністративні правопорушення, яке породжує правові наслідки відносно позивача відповідачем не приймалось, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дії відповідача щодо складання 14.03.2015 протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №438947 щодо ОСОБА_2

Що стосується позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо непритягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, не складання відносно останньої протоколу про адміністративне правопорушення та зобов'язання відповідача скласти такий протокол, то враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає що за своєю правовою природою повноваження відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є дискреційними, оскільки зазначене питання не віднесено до компетенції суду, а відповідно до Закону України «Про міліцію» та КУпАП є виключною компетенцією уповноваженого органу - міліції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 05.10.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: О.М. Оксененко

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Оксененко О.М.