Справа № 820/8555/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 вересня 2015 р. Справа № 820/8555/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Коваленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області вчинити певні дії, а саме: здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 25.10.2005 року громадянки В'єтнаму ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв'язку з досягненням 45-річного віку.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ОСОБА_2 17.08.2015 року звернувся з письмовою заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на підставі п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України №251 від 28.03.2012 року з метою здійснити обмін бланку посвідки на постійне місце проживання в Україні, у зв'язку з досягненням 45-річного віку та надав усі документи для здійснення такого обміну. Листом №4/1-17426 від 18.08.2015 року Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області повідомлено позивача про необхідність прибути особисто до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, проте заміну бланку посвідки відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін бланку посвідки.

Відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позивач власними діями вчиняє перешкоди, які унеможливлюють прийняття відповідачем рішення про задоволення заяви про здійснення обміну посвідки чи відмову у здійсненні такого обміну, а також послався на наявність дискреційних повноважень Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо видачі посвідки на постійне проживання в Україні.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, зазначає наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка В'єтнаму, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією посвідки на постійне проживання (а.с. 12).

Рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківській області на підставі Закону України "Про імміграцію" був наданий дозвіл на імміграцію в Україну та позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 25.10.2005 року.

Судом встановлено, що 17.08.2015 року позивач через свого представника звернувся з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області з проханням на підставі п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України №251 від 28.03.2012 року з метою здійснити обмін бланку посвідки на постійне місце проживання в Україні, у зв'язку з досягненням 45-річного віку. До заяви позивачем були надані усі необхідні документи для здійснення такого обміну, зокрема квитанції про сплату держмита та послуг ДМС, що відповідачем не заперечується (а.с. 13).

Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області обмін посвідки на постійне місце проживання позивачу не здійснено, а надано письмову відповідь № 04/1-17426 від 18.08.2015 року, згідно якої відповідач посилається на неможливість вирішити питання по суті, оскільки громадянину СРВ ОСОБА_2 необхідно особисто прибути до ГУ ДМС України в Харківській області в прийомні години для з'ясування питань за її участю (а.с. 14).

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивачем через представника подано до ГУ ДМС України в Харківській області супровідний лист, зареєстрований 20.08.2015 року, про що свідчить підпис особи, якою прийнято зазначений документ, та печатка відділу документального забезпечення. Відповідно до зазначеного супровідного листа представником позивача повідомлено про прибуття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 20.08.2015 року до ГУ ДМС України в Харківській області з необхідними документами, а також повідомлено про попереднє звернення з письмовою заявою та необхідним переліком документів до ГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 15).

Під час судового розгляду справи представником позивача долучено до матеріалів справи письмову відповідь ГУ ДМС України в Харківській області від 01.09.2015 року №04/1-18468, якою повідомлено позивача про надходження супровідного листа позивача щодо обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягненням 45-річного віку та знов запрошує позивача особисто прибути до ГУ ДМС України в Харківській області у прийомні години.

Відповідно до наданого до суду листа від 24.09.2015 року представником позивача повідомлено про особисте прибуття 24.09.2015 позивача до ГУ ДМС України в Харківській області. З огляду зазначеного листа судом встановлено наявність запису інспектора про прибуття позивача особисто на прийом , про що також свідчить підпис самої позивачки.

Суд зазначає, що умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію".

Так, відповідно до ст. 1 вищенаведеного Закону, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію", посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання визначений Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 (далі - Порядок).

Згідно п. 9 Порядку строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45- річного віку.

Відповідно до п. 2 Порядку зазначено, що заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Пунктом 13 Порядку передбачено, що для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1-4 і 6 пункту 15 цього Порядку.

З врахуванням вище зазначеної норми суд зазначає, що подача документів для обміну посвідок на постійне проживання повинна здійснюватися іноземцем або особою без громадянства особисто. Зазначений порядок не передбачає можливості подачі зазначених документів через своїх представників.

Суд зазначає, що з дослідження наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що усі документи подано саме представником позивача, а не особисто громадянкою В'єтнаму ОСОБА_2, окрім листа від 24.09.2015 року. А отже, суд приходить до висновку, що на момент звернення до суду з даним позовом позивач не прибувала особисто до ГУ ДМС України в Харківській області для вирішення питань стосовно обміну посвідки на постійне проживання в України у зв'язку з досягнення 45-річного віку.

Під час судового розгляду справи суду не надано доказів винесення рішення або вчинення суб'єктом владних повноважень в особі Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області дій направлених на порушення прав позивача або норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R/80/2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд зауважує, що з приписів норм діючого права виходить неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Тому в даному випадку питання про обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягненням 45-річного віку віднесено виключно до компетенції відповідача та не входить до компетенції суду, а тому позовні вимоги щодо зобов'язання здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні саме у зв'язку з досягненням 45-річного віку є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин судом не виявлено порушення прав громадянки ОСОБА_2 з боку ГУ ДМС України в Харківській області, а отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку визначеному ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 06 жовтня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.