Справа № 2-а-2579/10/1970
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 2-а-2579/10/1970

13 травня 2011 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Подлісної І.М.

секретаря Подорожної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Булат» до державної податкової інспекції у Теребовлянському районі, Тернопільської області про скасування податкових повідомлень рішень № /0 від 21 грудня 2009 року та № /0 від 21 грудня 2009року

встановив:

Відкрите акціонерне товариство «Булат» звернулось до адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Теребовлянському районі, Тернопільської області про скасування податкових повідомлень рішень № /0 від 21 грудня 2009 року та № /0 від 21 грудня 2009 року, посилаючись на те, що вказані рішення є неправомірними, оскільки винесені з порушенням норм чинного законодавства та без достатнього врахування усіх доказів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Булат» позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, податкові повідомлення рішення № /0 від 21 грудня 2009 року та № /0 від 21 грудня 2009 року державної податкової інспекції Теребовлянському районі, Тернопільської області визнати нечинними та скасувати.

Представники відповідача державної податкової інспекції Теребовлянському районі, Тернопільської області позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечили та пояснили, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, нараховані податковим органом цими рішеннями суми за основними платежами та штрафними санкціями є обґрунтованими, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази та проаналізувавши матеріали справи вважає, що вказаний позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Статтею 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХІІ від 04.12.1990 р., із наступними змінами та доповненнями, передбачено, що органи державної податкової служби здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХІІ від 04.12.1990р., органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові ти позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів; додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Державною податковою інспекцією в Теребовлянському районі на підставі направлень від29.10.2009 р. № 000047 та від 30.11.2009 р. № 000059 проведено позапланову виїзну документальну перевірку відкритого акціонерного товариства «Булат» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2003 р. по 31.12.2003 р. та з 01.01.2007 р. по 30.09.2009 р. г валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2003 р. по 31.12.2003 р. та з 01.01.2007 р. по 30.09.2009 р. за результатами якої податковим органом 11.12.2009р. складено Акт про результати позапланової виїзної документальної перевірки ВАТ „ Булат " №1303/2301/00907438 (надалі Акт перевірки).

Як вбачається із Акту перевірки податковим органом встановлено ряд порушень, зокрема:

- пп. 4.1.1., п.4.1., ст.4., п.5.1., пп.5.2.1. п.5.2, та пп. 5.3.9., п.5.3 ст.5, пп 11.3.1., п.11.3., cm. 11, п.20.1, cm. 20 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств " та занижено податок на прибуток на суму 494 034.00 грн.;

- пп. 7.4.1 та пп. 7.4.4. п. 7.4., cm. 7 Закону України „Про податок на додану вартість " та занижено податок на додану вартість на суму 38" 836.00 грн.;

За результатами Акту перевірки ДП1В Теребовлянському районі прийнято податкові повідомлення рішення:

податкове повідомлення-рішення від 21.12.2009р. №/0, яким донараховано податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 741 051.00 грн. з них 494 034.00 грн. основний платіж, а 247 017,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 21.12.2009р. №/0 яким донараховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 581 754.00 грн. з них 387 836.00 грн. - основний платіж, а 193 918.00 грн. штрафні (фінансові) санкції

Згідно з п. 5.1 cm. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що валові витрати виробництва та обігу (дачі валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 ст.5 Закону.

Отже, Закон визначає, що для віднесення витрат платника податку до складу валових платник податку повинен обов'язково дотримуватись двох умов: витрати повинні бути здійснені як компенсація вартості придбаних товарів (робіт, послуг); відповідні товари (роботи, послуги) повинні бути використані в подальшому платником податку у власній господарській діяльності за виключенням обмежень, встановлених п.п. 5.3-5.7 ст.5 Закону.

При цьому слід зазначити, що жодним актом законодавства (у тому числі п.п. 5.3-5.7 ст.5 Закону) не передбачено обов'язку платника податку при зміні форми матеріальних активів (з товарів в запаси, із запасів на сировину тощо), сума вартості яких була віднесена платником податку раніше до валових витрат, виключати таку суму з валових витрат платника податку.

Таким чином, придбані ВАТ «Булат» товари (станки, труби, обладнання тощо), які спочатку обліковувались в бухгалтерському обліку, як товари, а в подальшому змінили свою ідентифікацію в бухгалтерському обліку на запаси, однак були використані ВАТ «Булат» для виробництва виробів із чавуну, що є основним видом підприємницької діяльності ВАТ «Булат», повинні вважатись такими, які були використані у власній господарській діяльності, у зв 'язку з чим сума вартості таких товарів, сплачена ВАТ «Булат» на користь постачальників, правомірно була віднесена ВАТ «Булат» до складу валових витрат.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем придбавши станки чавунні, обладнання та труби, що були у використанні у зв'язку з тим, що ці товари містять підвищений вміст кремнію, марганцю, фосфору, хрому, що покращує текучість та підвищує стійкість виготовлених чавунних виробів. Дане твердження підтверджується актами переробки, які надані Позивачем та в яких зазначено хімічний склад отриманої сировини.

З наданих суду ВАТ «Булат» видаткових та податкових накладних його постачальників TOB «Трансмет», ПП «Према», TOB «Вторсировина» вбачається, що одиницею вимірювання товару є тони та ціна визначена за тону, що відповідно також підтверджує, що дані товари придбавалися з метою використання їх в якості сировини, а не як обладнання, станки чи труби, що повинні використовуватися за їх призначенням. В такому випадку у видаткових документах зазначалися б в одиницях виміру штуки чи метри, а також зазначалися б назва та маркування.

З даними товарами Позивачу не передавалися документи з експлуатації, технічні паспорти, які у випадку придбання обладнання чи станків додаються для їх використання, що також свідчить про намір позивача використати їх як сировину.

Основним видом діяльності Позивача є лиття чавуну та сталі. що підтверджується Довідкою з ЄДРПОУ, статутом товариства та статистичними звітами, тому у позивача відсутні потреби закуповувати обладнання, станки чи труби для інших видів діяльності, оскільки ВАТ «Булат» такими видами діяльності не займався.

Також судом встановлено, що Позивачем окремо здійснюється закупівля металобрухту чавунного, що підтверджує надана ВАТ «Булат» копія видаткової накладної № РН-0000401 від 10 липня 2008 року де в графі товар зазначено брухт чавунний № 1 вид 26. Одночасно Позивачем в того ж контрагента TOB «Трансмет» закуплено обладнання та металоконструкції бувші у користуванні згідно видаткової накладної № РН-0000397 від 08 липня 2008 року. При цьому ціна на брухт чавунний та обладнання і металоконструкції бувші у користуванні практично не відрізняється, що підтверджує, що станки чавунні, обладнання та труби, що були у використанні придбавалися як сировина для переробки, а не товар для виконання фрезерних, токарних робіт чи прокладання трубопроводів яг то зазначає Відповідач.

Таким чином безпідставним є ототожнення відповідачем товару, що придбавався Позивачем з металобрухтом. Згідно ст.1 Закону України «Про металобрухт» металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольором метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак. залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів. Таким чином для переведення виробів до категорії металобрухт потрібно рішення власника. Оскільки постачальники Позивача не приймали такого рішення то продавали Позивачу станки чавунні, обладнання та труби, що були у використанні. Окрім того, постачання металобрухту супроводжується оформленням документів у сфері роботи з металобрухтом, зокрема документів, що містять дані про походження і власника металобрухту, відповідність його встановленим стандартам, нормам і правилам, вибухову, пожежну, екологічну та радіаційну безпеку. Такі документи у випадку постачання станків чавунних, обладнання та труб, що були у використанні не оформлялися.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.~ цієї статті. Проте, пп. 5.3-5.7 не містять застережень щодо віднесення до складу валових витрат вартості придбаних запасів, а саме бувших в користуванні чавунних станків, чавунного обладнання, чавунних труб.

Положенням п. 5.11 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», передбачено заборону встановлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, крім тих, що зазначені в законі.

Відповідно до пп. 7.4.1 ст. 7 Закону про ПДВ до складу податкового кредиту включаються суми ПДВ за придбаними товарами (роботами, послугами/ використання яких планується у власній господарській діяльності та з метою здійснення оподатковуваних операцій. Саме з цією метою і придбавшись бувші у використанні чавунні станки, обладнання, чавунні плити та труби.

При цьому, якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, то з метою оподаткування такі товари (послуги), вважаються проданими за їх звичайною ціною.

Оскільки придбані ВАТ «Булат» товарно-матеріальні цінності не використовувалися в операціях передбачених ст. З і ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість» то у позивача підстав для не включення їх до податкового кредиту не було.

У відповідності до п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на

додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається

виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище

рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги)

відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари

(послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником

податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1

цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або

виготовленням товарів у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх

подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах

господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом,

спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як вбачається із Акту перевірки, ВАТ «Булат» були придбані у контрагентів станки, труби, обладнання, плити на вартість яких контрагентами ВАТ «Булат» було нараховано податок на додану вартість, що фактично сплачено ВАТ «Булат» в ціні придбання товарів. Тому, сплативши в ціні придбаного товару податок на додану вартість, одержавши від контрагентів належним чином засвідчену податкову накладну із визначенням суми податку на додану вартість та маючи намір використати товар у власній господарській діяльності ВАТ «Булат» правомірно включило суми сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту у відповідних податкових періодах.

Крім того, ні Актом перевірки ні самим Відповідачем не заперечується, що відбулася реальна поставка товарів від контрагентів Позивача TOB «Вторсировина», TOB «Трансмет», ПП «Према», TOB «Конист».

Усі контрагенти Позивача є діючими підприємствами, державна реєстрація яких не скасована, установчі документи не визнані недійсними, реєстрація платниками ПДВ не анульована. Жодних документів, що свідчать про інше Відповідачем, як суб 'єктом владних повноважень не надано.

Судом встановлено, а відповідачем не заперечено що всі витрати, які були віднесені Позивачем до складу валових, підтверджені відповідними документами, а саме, видатковими накладними, податковими накладними, рахунками.

У відповідності до п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового Кодексу України податкове законодавство України базується на такому принципі, як презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого норматпивно - правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно - правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платника податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податку, так і контролюючого органу.

При цьому презумпція правомірності рішень платника означає, що у випадку якщо норма закону чи іншого нормативно - правового акту, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або різних нормативно - правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язок платників податків або контролюючих органів,

внаслідок чого є можливість прийняти рішення в користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника.

Угоди, укладені між Позивачем та TOB «Вторсировина», TOB "Трансмет". ПП «Према», TOB «Конист», не оскаржені, в судовому порядку недійсними не визнані.

Ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності угоди, так угода є правомірною, якщо її недійсність прямо не встановлена законом або якщо вона не визнана судом недійсною. Тобто всі інші будь - які треті особи в т. ч. державні органи, в даному випадку державна податкова інспекція у Теребовлянському районі Тернопільської області, не можуть нехтувати правами і обов'язками, які виникли в учасників такої угоди, а тому не повинні порушувати дані права і не повинні перешкоджати здійсненню їх обов 'язків.

Оскільки така презумпція може бути спростована лише у двох випадках, е саме, коли такі угоди по своєму змісту, формі або другим елементам імперативній формі визнаються законом недійсними з моменту їх здійсненні (нікчемні угоди) або ті угоди недійсність яких встановлюється судом на вимогу зацікавленої особи у встановлених законом випадках, то посилання відповідача т недійсність угод, укладених між Позивачем та TOB «Вторсировина», ТОШ «Трансмет», ПП «Према», TOB «Конист» є неправомірним.

Посилання відповідача на те, що Позивачем завищено валові витрати на рахунок витрати, які не пов'язані з підготовкою, організацією, ведення* виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) є помилковим. В Акті перевіряв та в поданих суду запереченнях відповідач стверджує про те що Позив включено до валових витрат витрати на придбання станків чавунних, обладнань та труб, що були у використанні і які в подальшому використані у вл господарській діяльності як сировина (металобрухт) для виготовлення чавунних виробів. На підтвердження цього Позивач надає суду Акти на переробку с/ чавунних б/к, труб чавунних б/к, обладнання б/к в ливарний чавун.

П. 1.32 cm. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» під «господарською діяльністю» розуміє будь-яку діяльність особи, направлену та отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно ч.2 ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Таким чином судом встановлено, що позивачем придбавалися саме станки чавунні, обладнання та труби, що були у використанні у зв'язку з тим, що ці товари містять підвищений вміст кремнію, марганцю, фосфору, хрому, що покращує текучість та підвищує стійкість виготовлених чавунних виробів.

Оскільки згадані товари були використані як сировина з якої виготовлена готова продукція то вони є такими, що використані в господарській діяльності.

Згідно висновку № 1437 судово - економічної експертизи від 05 квітня 2011 року в результаті дослідження представлених ВАТ «Булат» документів документально та нормативно не підтверджується:

- завищення валових витрат в сумі 1 939179 грн. на придбання та

використання у виробництві в якості сировини труб чавунних б/к, станків чавунних б/к, обладнання б/к;

- завищення податкового кредиту з ПДВ в сумі 387 863 грн. відображеного згідно одержаних податкових накладних від контрагентів при придбанні чавунних труб б/в, чавунних станків б/в, обладнання б/в.;

заниження податкового зобов'язання по податку на прибуток у сумі 485 243 грн., а документально підтверджується заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 8 790 грн. визначеного по акту перевірки від 11.12.2009 р. № 1309/2302/00907438 ДПІу Теребовлянському районі, Тернопільської області;

- Заниження податкового зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 387 863 грн. визначеного по акту № 1309/2302/00907438 від 11.12.2009 р. ДТП у Теребовлянському районі, Тернопільської області;

Вартість вторинної сировини, отриманої від переробки труб чавунних б/к, станків чавунних б/к, обладнання б/к відповідає їх закупівельній вартості.

Таким чином з огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що сплативши в ціні придбаного товару податок на додану вартість, одержавши від контрагентів належним чином засвідчену податкову накладну із визначенням суми податку на додану вартість та маючи намір використати товар у власній господарській діяльності ВАТ «Булат» правомірно включило суми сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту у відповідних податкових періодах, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Булат» до державної податкової інспекції у Теребовлянському районі, Тернопільської області про скасування податкових повідомлень рішень № /0 від 21 грудня 2009року та № /0 від 21 грудня 2009року є правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160-163 КАС України, Законом України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-Х11 від 04.12.1990р., Законом України «Про порядок погашення зобов 'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-111 від 21.12.2000 р., Законом України «Про податок на додану вартість», № 168/97-ВР від 03.04.1997 р., Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» від28 грудня 1994 р., № 334/94-ВР, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 О від 21 грудня 2009 року та Л? /0 від 21 грудня 2009 року державної податкової інспекції у Теребовлянському районі, Тернопільської області визнати нечинними та скасувати.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.