Справа № 2-а-2178/10
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2010-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-2178/10
ПОСТАНОВА

«15» грудня 2010 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайоннного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши у скороченому провадженні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області (далі ОСОБА_2 ПФУ) про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок пенсії та виплату недоплаченої суми пенсії,

встановив:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату їй, як дружині померлого із числа ліквідаторів категорії 1 аварії на ЧАЄС пенсії по втраті годувальника відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач зверталася до ОСОБА_2 ПФУ з проханням провести перерахунок про нарахування та виплату їй пенсії по втраті годувальника у розмірах, передбачених ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте у задоволенні її прохання відмовлено. Вважає дії відповідача такими, що порушують її права і свободи, оскільки зазначеними вище статтями Закону визначено розмір щомісячної компенсації в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Просить визнати неправомірними дії ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови у здійсненні перерахунку їй пенсії відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити з 02 грудня 2010 року нарахування їй щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідач ОСОБА_2 ПФУ в наданих письмових запереченнях заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до вимог закону.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3, смерть якого повязана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС. Позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФ міста Бровари й отримує нараховану відповідачем щомісячну компенсацію по втраті годувальника, розмір якої обчислений у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України. Позивач звернулася до відповідача із заявою про нарахування пенсії у розмірах, встановлених ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в перерахунку пенсій було відмовлено.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до чинної на час правовідносин ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до членів сімї померлого годувальника, призначається щомісячна компенсація в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Позивач має право на призначення та виплату щомісячної компенсації у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно- правового акта конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру щомісячної компенсації позивачу застосуванню підлягають ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанови Кабінету Міністрів України, зокрема Постанови від 28 травня 2008 року № 530, від 16 липня 2008 року № 654, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

За змістом положень ч.2 та ч.З ст.22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги положень ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.З ст.67 зазначеного Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ст.52 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачем повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Дії відповідача ОСОБА_2 ПФУ щодо непроведення перерахунку розміру щомісячної компенсації за втрату годувальника, позивача згідно із ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та доплатити їй недоплаченої суми пенсії суд вважає протиправними.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову про перерахунок та доплати щорічну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1, з 02 грудня 2010 року.

У звязку з наведеним, суд вважає необхідними зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити з 02 грудня 2010 року перерахунок пенсії позивача в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника, й доплатити з 02 грудня 2010 року невиплачену суму пенсії

Відповідно до ч.З ст. 183-2, ч.І ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

На підставі ст.ст. 49, 50, 52, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, керуючись ст.ст. 7-11, 71, 86, 159-163, 183-2, 256 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області провести з 02 грудня 2010 року перерахунок ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.52, ч.З ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та доплатити їй недоплачену суму пенсій з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. При відкладенні складення постанови суду в повному обсязі на строк, який не може бути ніж пять днів з дня закінчення розгляду справи, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.