Справа № 2-а-2928/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2 а 2928/10
ПОС Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 рокум. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 а до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову АН №673397 від 08.09.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

В суді позивач підтримав позов, просив його задовольнити в повному обсязі та скасувати винесену відносно нього постанову від 08.09.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, провадження по справі закрити. В обґрунтування посилався на те, що він 08.09.2010 року рухався по пр.Нахімова і після перехрестя в районі ПГТУ погіршилось його самопочуття, запаморочилась голова, у звязку із чим він був вимушений зупинити автомобіль в зоні дії знаку 3.34 («Зупинка заборонена»). До нього підійшов інспектор ДАІ, який в подальшому склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. В подальшому стан його здоровя покращився, та до лікувальної установи за медичною допомогою вні не звертався. Вважав, що в його діях не має складу правопорушення, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Суд, вислухавши позивача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги необґрунтованими та у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 № 11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення ", згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою АН №673397 від 08.09.2010 року на ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Тою ж постановою його визнано винним в тому, що він 08.09.2010 року, о 12 годині 25 хвилин, в м.Маріуполі на вул..Університетській, в районі Маріупольського міськвиконкому, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4.в ПДР України.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність в тому числі за порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків, та тягне за собою накладення штрафу від 15 до 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В судовому ж засіданні позивач посилався на те, що порушення правил дорожнього руху він скоїв перебуваючи у стані крайньої необхідності, оскільки під час керування автомобілем в нього погіршився стан здоровя та запаморочилась голова. При цьому жодних доказів на підтвердження погіршення стану здоровя суду не надав та не заперечував в суді, що в той день, 08.09.2010 року, він до лікувальної установи не звертався, оскільки після складання протоколу стан його здоровя покращився та він вважав недоцільним таке звернення.

Ствердження позивача про те, що він діяв у стані крайньої необхідності суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст..18 КУпАП дія, вчинена у стані крайньої необхідності, має вчинятись для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена. В даному випадку суд вважає відсутніми ознаки крайньої необхідності та недоведеним той факт, що позивач взагалі в той день перебував у хворобливому стані, оскільки він не надав відповідних доказів цього.

Посилання позивача на те, що йому не розяснювались його права та обовязки при притягненні до адміністративної відповідальності є безпідставним та спростовується його підписом у відповідній графі в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд вважає, що факт правопорушення мав місце, вина позивача у його скоєнні доведена, діям дана правильна кваліфікація та стягнення на нього накладене в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП.

У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, у суду не має та у його задоволенні суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 61-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС в Донецькій області про скасування постанови АН №673397 від 08.09.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.1 КУпАП - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дзюба М.В.