Справа № 813/4226/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року № 813/4226/15

о 19 год., 16 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом ОСОБА_1
до Голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки Олега Михайловича, представник - Томашук О.В.
про визнання протиправними дії чи бездіяльності, зобов'язання вчинити дії

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки Олега Михайловича, у якому із врахуванням позовних вимог від 11.09.2015 року просив суд:

- визнати не чинним рішення відповідача про те, що скарга на заступника голови І.Я. Гримак підлягає розгляду Департаментом Паливо-Енергетичного комплексу;

- визнати протиправною діяльність чи бездіяльність відповідача у сфері його владних повноважень, що виконують інші Голови ОДА, оскільки належний розгляд скарг згідно Закону України «Про звернення громадян» входить в прямі обов'язки відповідача;

- зобов'язати відповідача розглянути скарги позивача від 24.02.2015 року та 16.03.2015 року за його участю.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що неодноразово звертався до відповідача з приводу протиправної діяльності ПАТ «Львівгаз», яка полягає у незаконному припинення газопостачання квартири позивача та відсутності правомірної реакції в тому числі органів прокуратури на порушення вимог закону і не виконання рішень судів. Неправомірним на думку позивача є скерування скарги позивача на заступника Голови ЛОДА для розгляду підпорядкованому департаменту. 08.01.2015 року позивач з окремим клопотання звертався до відповідача про особистий прийом, який жодного разу не відбувся. Відповідачем не розглянуто скарги позивача від 24.02.2015 року та 16.03.2015 року за його участю. А відповіді на вказані скарги надані представником відповідача лише в судовому засіданні по даній справі. Позивач має право бути присутнім при розгляді його скарг, однак відповідачем вказане право порушено та надано суду чергові необґрунтовані відповіді.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення, докази, просив суд задоволити позов повністю.

Позиція відповідача викладена в запереченні на адміністративний позов, в якому зазначено, що позивач неодноразово звертався до відповідача та був на прийомі з питань підключення газу і протиправних дій керівників ПАТ «Львівгаз». На всі звернення позивача в тому числі від 24.02.2015 року та 16.03.2015 року відповідачем надано позивачу відповіді. На вказані скарги надано відповідь департаментом розвитку інфраструктури, дорожнього господарства та паливно-енергетичного комплексу Львівської обласної державної адміністрації, що свідчить про належний розгляд цих же скарг позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

08.01.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про запис на особистий прийом для вирішення по суті поданих позивачем скарг. Вказану заяву відповідач отримав 12.01.2015 року за вхідним 08-26/0/3-15.

24.02.2015 року позивачем подано до відповідача повторну скаргу, з проханням розглянути її за участю позивача з питань неправомірного відключення постачання газу до квартири позивача.

16.03.2015 року позивачем подано до відповідача повторну скаргу, про неправомірні дії заступника Голови ЛОДА І.Я. Гримака з підстав, що така має захищати конституційні права позивача порушені в тому числі ПАТ «Львівгаз» щодо невиконання рішень судів, вимог законодавства. Повторно просив розглянути вказану скаргу за його особистою участю, оскільки відповідач зобов'язаний виконувати вимоги закону.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян» із змінами і доповненнями в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 119 Конституції України, місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують:

1) виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади;

2) законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян;

3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку;

4) підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів;

5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм;

6) взаємодію з органами місцевого самоврядування;

7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Згідно ст. 16 Закону України «Про звернення громадян», скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, організацій і підприємств особисто.

Згідно ст. 18 цього ж Закону, Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно ст. 19 цього ж Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно ст. 22 цього ж Закону, керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим же Кодексом.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог в частині визнання протиправним рішення відповідача про розгляд скарги позивача на І.Я. Гримак Департаментом розвитку інфраструктури, дорожнього господарства та поливно-енергетичного комплексу, оскільки по суті розгляду скарг позивача відповідачем характеризується відхиленням, яке полягає в тому, що відповідач скерував для розгляду скарги позивача не належному органу. Тобто відповідач при розгляді скарг позивача допустив помилку в застосуванні законодавства, що не можна кваліфікувати як протиправне рішення, відтак в цій частині позивач помилився в обраному способі захисту, що є підставою у відмові в задоволені позовних вимог.

Також судом не враховуються обґрунтування позовних вимог в частині визнання протиправною дій чи бездіяльності відповідача у сфері його владних повноважень, що виконують інші Голови ОДА, через належний розгляд скарг позивача згідно Закону України «Про звернення громадян», що входить в прямі обов'язки відповідача. В цій частині на думку суду позивач також помилився в обраному способі захисту, оскільки за юридичною природою дії чи бездіяльність це певна форма поведінки особи, пов'язана з виконанням чи невиконанням нею дій, які вона повинна була і могла вчинити чи вчинила в силу покладених на неї посадових обов'язків згідно з чинним законодавством України. В даному випаду суд не вбачає за можливим надати оцінку правової поведінки відповідача в порівнянні із такою ж по віденкою інших керівників ОДА. Правова поведінка відповідача, щодо предмету спору по даній справі це не конкретно визначена модель вирішення життєвих ситуацій, яка залежить від об'єктивних чи суб'єктивних чинників, а дискреційний обов'язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Судом враховуються обґрунтування позовних вимог позивача в частині зобов'язати відповідача розглянути скарги позивача від 24.02.2015 року та 16.03.2015 року за його участю, оскільки згідно конституційного принципу позивач має право особисто звертатися в тому числі до органів державної влади, які зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Місцеві державні адміністрації забезпечують на відповідній території виконання Конституції та законів України, законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян, реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Згідно Закону України «Про звернення громадян» відповідач, як орган державної влади межах своїх повноважень зобов'язаний об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням, забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення а також не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам, особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують.

Вказані обов'язки повністю кореспондуються із правами особи в тому числі оскаржити дії чи рішення органу державної влади, у порядку встановленому законом, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги тощо. Представник відповідача жодними належними та допустимим доказами не спростували порушення відповідачем права позивач брати участь у перевірці поданих ним скарг.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача і в тому числі щодо відповідей на спірні скарги позивач, оскільки такі надані позивачу з порушенням вищевказаних його прав та порушення підлеглості їх розгляду. Також не враховуються заперечення відповідача щодо підпорядкованості розгляду скарг Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни, оскільки така підпорядкованість не звільняє відповідача від виконання інших вимоги Закону України «Про звернення громадян» в тому числі вимог встановлених ст. ст. 18, 19, 22.

Суд зазначає, що доступність влади - одна з умов її ефективного функціонування. Це поняття багатоаспектне й охоплює широке коло питань. Звернення особи до органу влади для захисту своїх прав і свобод гарантується безпосередньо Конституцією України. У Конституції передбачено всі необхідні умови для становлення доступної влади.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що відповідачем не зроблено.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що відповідачем по даній справі не зроблено.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 по даній справі, підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167, 256 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити частково.

2. Зобов'язати Голову Львівської обласної державної адміністрації розглянути скарги ОСОБА_1 від 24.02.2015 року та від 16.03.2015 року із врахуванням права ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді цих же скарг.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 24,36 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 05.10.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.