Справа № 754/14315/15-а
Суддя: Петріщева І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/471/15
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Петріщева І.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1, яка є представником ОСОБА_2, до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києва про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду у порядку Кодексу адміністративного судочинства України з адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києва зняти арешт із квартири АДРЕСА_1.

Перевіривши адміністративний позов й додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про те, що він підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 106 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 4 КАС України, з якої слідує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, усі спори, які виникають під час виконавчого провадження у цивільній справі, повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки законом встановлений порядок судового вирішення таких спорів.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зокрема відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Отже підставою для визначення юрисдикції суду такого спору є виконавчий документ, тобто суд, який видав виконавчий документ, розглядає справу щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності зазначених осіб і органів під час виконання такого виконавчого документа. Наприклад, якщо видав виконавчий документ адміністративний суд, то й такі спори належать до юрисдикції цього суду. Положення цієї норми Закону України «Про виконавче провадження» мають пріоритет над приписами статті 181 КАС України, оскільки прийняті пізніше і є спеціальними. І це стосується саме сторін, які оскаржують рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, а якщо ж оскаржують інші особи, то такі справи належать до юрисдикції адміністративних судів.

Справи пов'язані з оскарженням рішень, дій або бездіяльності державного виконавця виключено зі справи адміністративної юрисдикції, їх вирішують поряд з іншими питаннями, які виникають у зв'язку з виконанням судових рішень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

У адміністративному позові ОСОБА_1 предметом позову є зобов'язання відповідача зняти арешт з квартири, однак не надано та не зазначено доказів того, що арешт було накладено саме відповідачем. Також, не зазначений виконавчий документ, на підставі якого було накладено оскаржуваний арешт, що є перешкодою для суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або відмову у відкритті провадження згідно ч. 1 ст. 107 КАС України.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 106 КАС України якщо позовна заява подається представником, то у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Замість оригіналу такого документу, визначеного ст. 58 КАС України, до позовної заяви може бути додана належним чином засвідчена копія.

У порушення вищезазначених вимог, до позовної заяви додана копія довіреності представника, належним чином не засвідчена.

Також, згідно п. 3) ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно ч. 4 ст. 105 Адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Проте, вимоги повинні бути конкретизовані.

У порушення вищевказаних вимог, позивач не зазначив чітко зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу, не конкретизувавши рішення чи діє відповідача, яке є предметом оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

У порушення вищезазначених вимог, як вже зазначено вище, не надано та не зазначено доказів того, що арешт було накладено саме відповідачем. Також, не зазначені докази про те, під час виконання якого виконавчого документу відповідачем було накладено оскаржуваний арешт. Крім того, слід звернути увагу на те, що позивачем в даному адміністративному позові зазначено ОСОБА_1, однак не надано доказів того, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено саме її, як позивача, права, свободи чи інтереси, оскільки з адміністративного позову вбачається, що мова йде про порушення прав ОСОБА_2, а не ОСОБА_1

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду. Позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 106, 108 КАС України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, яка є представником ОСОБА_2, до Відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києва про зобов'язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачеві строк три дні з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних в ухвалі недоліків, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Петріщева І.В.