Справа № 761/14725/13-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/6475/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Пасічник С.С., Ситникова О.Ф.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання видати довідку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до управління Державної служби охорони Головного управління МВС України в м. Києві, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, зразок якої затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 року № 644; зобов'язати відповідача видати довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, зразок якої затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 року № 644 для обчислення пенсії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2013 року в задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано та прийнято нову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Державної служби охорони Головного управління МВС України в м. Києві щодо ненадання ОСОБА_4 довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, зразок якої затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 року № 644. Зобов'язано управління Державної служби охорони Головного управління МВС України в м. Києві видати ОСОБА_4 довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, зразок якої затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 року № 644. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1, інвалідом 2 групи.

02.04.2013 року позивач звернувся до Управління Державної служби охорони Головного управління МВС України в м. Києві щодо надання довідки про заробітну плату за період перебування позивача в зоні відчуження.

22.04.2013 року Управлінням Державної служби охорони Головного управління МВС України в м. Києві надано відповідь №24/Л-28/Др в якій зазначено, що надати позивачу довідку про заробітну плату не є можливим, оскільки в архіві УДСО не збереглися бухгалтерські документи (в т.ч. табель праці) щодо оплати праці ОСОБА_4 за період перебування в зоні відчуження.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах своєї компетенції і відмовив правомірно позивачу у видачі довідки про його зарплату в конкретній зоні відчуження, необхідної для обчислення пенсії, оскільки у нього відсутні і не збереглись підтверджуючі документи про перебування позивача протягом 01 вересня - 15 вересня 1986 року у відрядженні.

Приймаючи протилежне рішення, про задоволення позову частково, суд апеляційної інстанції прийшов до висновків, що відповідачем протиправно не видано позивачу довідку про заробітну плату, яка необхідна для обчислення пенсії, оскільки це створює штучні перешкоди для позивача та порушує його права, свободу та інтереси.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» було введено зони небезпечності в залежності від рівня радіоактивного забруднення території з відповідною оплатою, а саме: в 3-й зоні небезпечності - з п'ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими діючим законодавством нормами, в 2-й зоні - чотирикратному розмірі і в 1-й зоні - трьохкратному розмірі. Ці норми в оплаті роботи в зонах небезпечності були поширені на осіб начальницького і рядового складу органів Внутрішніх справ СРСР, які були задіяні на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідності до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс.

З наведених положень вбачається, що невидача запитуваної довідки породжує у позивача невизначеність щодо можливості в подальшому реалізувати право отримання належного йому розмір пенсійного забезпечення. Підставою для відмови у видачі вказаної довідки, з боку відповідача, не може слугувати відсутністю необхідних первинних документів щодо оплати праці позивача у період його перебування у зоні відчуження. Так як вини в тому позивача не має.

У зв'язку із вказаним, не можуть слугувати доводи касаційної скарги про відсутність єдиної інформації у відповідних наказах про місце перебування позивача у зоні відчуження в один і той же період (м. Чорнобиль чи м. Прип'ять), на законність дій відповідача по відмові у видачі позивачу запитуваної довідки.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання видати довідку, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: С.С. Пасічник

О.Ф. Ситников