Справа № 2а-1140/10/0519
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2010-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковтуненко В.О.
Суддя-доповідач - Білак С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2010 року справа №2а-1140/10/0519

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого судді Білак С.В.,

суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.,

при секретарі Васильєві Є.С.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Алдошина О.М.-за довір.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01 червня 2010 року у справі № 2а-1140/10/0519 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України в особі командира частини ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України в особі командира частини ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії. Просив зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внутрішніх сил МВС України виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 3585 гривень 73 копійки та зобов`язати відповідача виплатити позивачу відраховану із заробітної плати суму у розмірі 548,50 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 червня 2010 року у справі № 2а-1140/10/0519 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 внутрішних сил МВС України в особі командира частини ОСОБА_2 були задоволені частково. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 внутрішніх сил МВС України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 3585 гривень 73 копійки.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці мали право одержувати за рахунок Держави за їх бажанням грошову компенсацію замість не отриманого речового майна, але Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дію ч.2 ст. 9 було призупинено в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна, тому вважає, що зупинений закон не міг бути застосований, а виплата компенсації замість не отриманого речового майна, після набрання чинності зазначеного Закону є незаконною.

Апелянт зазначає, що відповідач є моторизованою військовою частиною міліції, тому речове забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ МВС України здійснюється на підставі нормативних актів МВС України.

Скаржник вказує, що відповідно до п.4.6 розділу 4 Положення, затвердженого Наказом МВС України від 05.12.2003 року № 1489 «Про забезпечення речовим майном органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, визначено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються в запас чи відставку з правом носіння форми одягу, видається належне на день звільнення обмундирування, тоді як виплата грошової компенсації замість речового майна зазначеним Положенням не передбачена.

Апелянт зазначає, що він, як бюджетна організація, не має достатніх правових підстав для проведення виплати грошової компенсації замість не отриманого речового майна, оскільки планом асигнувань військової частини на 2010 рік не передбачені асигнування на проведення виплат для забезпечення обмундирування особового складу, в тому числі і виплати грошової компенсації замість не отриманого речового майна.

Крім того, апелянт посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивач у судовому засідання проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення позивача, доводи представника відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, позивач перебував на військовій службі у внутрішніх військах МВС України з 14 червня 1996 року по 26 листопада 2008 рік і звільнений з військової служби в запас Збройних сил України по пункту 63 „в" (за станом здоров`я) «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України», на підставі наказу командувача внутрішніх військ МВС України від 27.06.2008 року №58о/с.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2008 року №269 (по стройовій частині) ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу частини, у зв`язку зі звільненням з військової служби.

На день звільнення зі служби - 27.06.2008 року відповідач не сплатив позивачу грошову компенсацію вартості речового майна.

Згідно довідки розрахунку вартість речового майна на виплату позивачу за період 2000 2008 р.р. становить 3585,73 грн.

Речове та інше забезпечення військовослужбовців здійснюється відповідно до статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. припинено дію ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них.

Колегія суддів зазначає, що зупинення дії норми матеріального права не дає право на її застосування, а тому висновок суду першої інстанції щодо зобв`язання відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 3585,73 грн. не ґрунтується на вимогах закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року п.2 ст. 9-1 виключено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що грошова компенсація за не отримане речове майно позивачу повинна бути сплачена з 22.05.2008 року і її сума згідно довідки розрахунку складає 556 грн.58 коп.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, щодо поважності причини пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом позивачем., оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач починаючи з грудня 2008 року звертався до командира військової частини НОМЕР_1 , органів прокуратури та інших інстанцій з приводу отримання довідки про не отримане речове майно та його вартості.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задовольню, а постанова суду першої інстанції має бути змінена, в частині визначення суми.

В іншій частині постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 201, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України в особі командира частини ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01 червня 2010 року у справі № 2а-1140/10/0519 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України в особі командира частини ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії змінити.

В абзаці другому резолютивної частини постанови змінити суму «3584 гривень 73 копійки» сумою «556 гривень 58 копійок».

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 20 серпня 2010 року, в повному обсязі складена 25 серпня 2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: С.В. Білак

Судді: М.Г. Сухарьок

Т.Г. Гаврищук