Справа № 15544/10/2070
Суддя: Ізовітова-Вакім О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

09 лютого 2011 р. №2а-15544/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Ізовітової - Вакім О.В.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О., Шевчук А.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1В,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова про визнання незаконним рішення, скасування повідомлення-розрахунку, визнання протиправною вимоги та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним рішення відповідача про нарахування позивачу заборгованості по сплаті доплати до мінімального страхового внеску за 3 квартал 2010р. в розмірі 632,46 грн.;

- скасувати повідомлення-розрахунок без дати відповідача, яким встановлено обов'язок здійснити доплату до мінімального страхового внеску за 3 квартал 2010р. в розмірі 632,46 грн.;

- визнати протиправною вимогу відповідача здійснити доплату до мінімального страхового внеску за 3 квартал 2010р. в розмірі 632,46 грн.;

- зобов'язати відповідача видати позивачу довідку про відсутність заборгованості за 3 квартал 2010р.

Позивач вважає, що повідомлення-розрахунок Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова є протиправним, а вимога відповідача щодо здійснення доплати до мінімального страхового внеску за 3 квартал 2010р. в розмірі 632,46 грн. є незаконною виходячи з наступних підстав.

Преамбулою та частиною 4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" в редакції Указу Президента №746/99 від 28 червня 1999 року встановлено, що цей Указ набирає чинності в порядку, передбаченому пунктом 4 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України. Даним пунктом встановлено, що такий Указ Президента діє до набрання чинності законом, прийнятим Верховною Радою України з цих питань.

Відповідно до п.6 Указу суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно норм Указу платники єдиного податку набули права сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку, це право поширювалося не лише на збори від певного переліку торгових операцій, але й на нарахування на заробітну плату.

На думку позивача, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09 липня 2003 року прийнято після того, як набрав законної сили Указ і цим законом не можуть бути змінені норми Указу. Згідно п.4 Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 щодо неконституційності окремих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", набуте на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг не можуть бути скасованими, звуженими, щоб учасники відповідних правовідносин (страхувальники та застраховані особи) мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях.

Згідно частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач зазначає, що внески, які перераховує Державне казначейство на рахунки Пенсійного фонду в розмірі 42% єдиного податку на виконання Указу, Пенсійний фонд обліковує як внески конкретного страхувальника платника єдиного податку і використовує для цілей фонду.

Згідно ст.11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва" №2063-ІІІ від 19 жовтня 2000 року, спрощена система оподаткування передбачає заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обовязкових платежів) сплатою єдиного податку.

Термін "єдиний податок" включає визначені Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про систему оподаткування" обовязкові платежі (податки) до бюджету відповідного рівня та обовязкові платежі (внески) до відповідних державних цільових фондів, а саме: Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду державного соціального страхування на випадок безробіття та Пенсійного фонду України.

На думку позивача, в цьому і полягає спрощення оподаткування, сплати внесків, обліку і звітності. Тобто, встановлені Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" страхові внески на загальнообовязкове пенсійне страхування замінені сплатою встановленого розміру коштів (42%) у складі сукупного платежу, названого єдиним податком.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позивач вважає, що існують підстави для скасування повідомленнярозрахунку Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, яким позивача зобовязано здійснити доплату до мінімального страхового внеску за 3 квартал 2010р. в розмірі 632,46 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, в обґрунтування поданих заперечень вказав, що відповідно до п.2 Закону України "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", що набрав чинності 17 липня 2010 року, підпункт 4 пункту 8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" викладено в такій редакції: фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску і урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску на кожну особу.

Відповідач зазначає, що даний порядок встановлений з 17 липня 2010 року, а саме з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особапідприємець ОСОБА_1 зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності 11.11.2008 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця Серія В02 №984399, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова як особа, що обрала особливий спосіб оподаткування (єдиний податок).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон) загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п.1 ст.14 зазначеного Закону, страхувальниками визначено роботодавців: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

На виконання зазначеного Закону в п.2 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України", затвердженої Постановою Правління Пенсійного Фонду України №21-1 від 19.12.2003 року наведено такий же перелік платників страхових внесків.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач як суб'єкт підприємницької діяльності, який обрав особливий спосіб оподаткування підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і є платником страхових внесків до Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2010 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова з заявою, в якій просив відповідача повідомити про обов'язок позивача перед Пенсійним фондом України, як платника єдиного податку, сплачувати будь-які додаткові страхові внески, збори або інші платежі, сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Крім того, просив відповідача повідомити про заборгованість позивача перед Пенсійним фондом України станом на 21.10.2010р.

25 листопада 2010 року Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова надано відповідь за №15001-03/28, в якій повідомлено, що ФОП ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті страхових внесків перед Пенсійним фондом України в розмірі 632,46 грн.

Крім того, начальником Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова прийнято повідомленнярозрахунок, яким встановлено обов'язок позивачу здійснити доплату до мінімального страхового внеску за 3 квартал 2010р. в розмірі 632,46 грн.

Суд зазначає, що відповідно до пп.4 п.8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV в редакції Закону України "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N2461-VI від 8 липня 2010 року, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах.

При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Частиною 3 ст.18 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року визначено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.17 Закону платник страхових внесків зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Відповідно до п.6 ст.20 даного Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для даної категорії страхувальників є квартал.

З урахуванням зазначених вище положень Закону позивач зобов'язаний сплатити нараховані у порядку, визначеному пп.4 п.8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону, страхові внески за липень - вересень 2010 року - до 20 жовтня 2010 року.

Сума, що була зарахована з єдиного податку сплаченого Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 склала: за липень - 84,00 грн., за серпень 84,00 грн., за вересень 84,00 грн. В цей період сума мінімального страхового внеску за місяць становила 294,82 грн.

Враховуючи розмір мінімального страхового внеску у 3 кварталі 2010 року та з урахуванням частини сплачених сум єдиного податку, розмір заборгованості ФОП ОСОБА_1 зі сплати страхових внесків за липень - вересень 2010 року складає 632,46 грн. ((294,82 грн. - 84,00 грн.) х 3 місяці), про що УПФУ у Комінтернівському районі м. Харкова повідомлено у відповіді №15001-03/28 від 25.11.2010 року.

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування та звітності" як на підставу для звільнення платників єдиного та фіксованого податків від сплати внесків до Пенсійного фонду України, з урахуванням наведеного.

В силу частин 4, 6 ст.18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство, законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

Таким чином, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не встановлені пільги з нарахування та сплати цих внесків або звільнення від їх сплати. Відтак, обовязок сплачувати страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не залежить від статусу платника податку.

Відповідно до статті 75 Конституції України, єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. На час вирішення спору Закон України N2461-VI від 8 липня 2010 року не визнаний неконституційним, є чинним та підлягає застосуванню.

Суд зазначає, що в мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України №4-зп від 03.10.1997 року "Рішення Конституційного Суду у справі за конституційним зверненням ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення частини п'ятої статті 94 та статті 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України)" зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином суд приходить до висновку, що спірні правовідносини врегульовані нормами Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (із змінами та доповненнями), а тому позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, що обрав особливий спосіб оподаткування (єдиний податок) зобов'язаний сплачувати страхові внески в порядку, визначеному зазначеним Законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова при наданні відповіді №15001-03/28 від 25.11.2010 року та винесенні повідомлення-розрахунку, діяло на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України на час виникнення даних правовідносин, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 94 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8-14, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова про визнання незаконним рішення, скасування повідомлення-розрахунку, визнання протиправною вимоги та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 15.02.2011 року.

Суддя Ізовітова-Вакім О.В.