Справа № 826/7049/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 вересня 2015 року № 826/7049/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Київській області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Київській області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця, мотивуючи позовні вимоги тим, що державним виконавцем порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» стосовно підстав повторного прийняття до виконання виконавчого документу, а відтак постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню як протиправна, оскільки не відповідає вимогам, передбаченим в п. 1.5.1 та 1.12.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, п. 5.2 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом від 20.05.2003 р. №43/5 (в постанові відсутні дані щодо ідентифікатору для доступу до інформації про виконавче провадження).

У позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Черток О.Ф. про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2015 р. ВП №47031502;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Черток О.Ф. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.03.2015 р. ВП №47031502;

- покласти судові витрати, пов'язані з розглядом справи, на відділ ДВС управління юстицї у м. Києві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду матеріали виконавчих провадження. При цьому, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання та неявку представника відповідача в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2015 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47031502 з примусового виконання виконавчого напису №3412, виданого 16.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. про звернення стягнення на земельну ділянку, загальною площею - 0,1612 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Лебедівка, Лебедівська сільська рада, яка є власністю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідн: НОМЕР_1). Заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «Надра» згідно кредитного договору станом на 28.03.2014 р. складає: 290743 (двісті дев'яносто тисяч сімсот сорок три) долари США 46 центи, еквівалент в гривні 3154624 (три мільйони сто п'ятдесят чотири тисячі шістсот двадцять чотири) гривні 64 копійки (курс 1 долар США = 10,8502 грн.).

Крім того, 25.03.2015 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Незгода позивача із зазначеними постановами зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону №606-ХІV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Закону №606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження №43888117 з примусового виконання виконавчого напису №3412, виданого 16.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. про звернення стягнення на земельну ділянку, загальною площею - 0,1612 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Лебедівка, Лебедівська сільська рада, яка є власністю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідн: НОМЕР_1). Заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «Надра» згідно кредитного договору станом на 28.03.2014 р. складає: 290743 (двісті дев'яносто тисяч сімсот сорок три) долари США 46 центи, еквівалент в гривні 3154624 (три мільйони сто п'ятдесят чотири тисячі шістсот двадцять чотири) гривні 64 копійки (курс 1 долар США = 10,8502 грн.).

Так, постановою державного виконавця від 25.06.2014 р. відкрито виконавче провадження №43888117.

25.06.2014 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу з метою забезпечення збереження майна боржника.

09.07.2014 р. державним виконавцем в межах виконавчого провадження №43888117 надіслано Управлінню земельних ресурсів у Вишгородському районі вимогу державного виконавця щодо надання інформації чи зареєстровано на праві власності земельна ділянка загальною площею - 0,1612 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Лебедівка, Лебедівська сільська рада та копії державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1.

Листом №1591 від 18.07.2014 р. Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі повідомило, що станом на 01.01.2013 р. зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1 з кадастровим номером: НОМЕР_2 площею - 0,1612 га для будівництва та обслуговування житлового будинку серії НОМЕР_3 в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_4 від 15.07.2009 р.

29.01.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості.

При цьому, пунктом 3 зазначеної постанови визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 29.01.2016 р.

Пунктом 2 ст. 1 ст. 47 Закону №606-ХІV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 5 ст. 47 Закону №606-ХІV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Так, відповідно до п.3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за N 489/20802) повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

Враховуючи, що чинним законодавством визначено, що повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону №606-ХІV не позбавляє права повторного звернення та, відповідно, відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом, якщо він повторно пред'явлений до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Матеріалами справи підтверджується, що 19.03.2015 р. стягувач - публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра» звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого напису №3412, виданого 16.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. про звернення стягнення на земельну ділянку, загальною площею - 0,1612 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Лебедівка, Лебедівська сільська рада, яка належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу у розмірі 3154624,64 грн.

Частиною 1 ст. 25 Закону №606-ХІV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №606-XIV у виконавчому документі зазначаються: зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи виконавчого напису №3412, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, останній містить всі необхідні реквізити, передбачені ст. 18 Закону №606-XIV. Крім того, строк пред'явлення його до виконання на момент звернення стягувача до державного виконавця не закінчився, а відтак наведене свідчить про наявність у державного виконавця обов'язку прийняти такий виконавчий документ до виконання та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону №606-XIV у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до п. 5.2 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом від 20.05.2003 р. №43/5, на яке посилається позивач, як на підставу протиправності оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Водночас, відповідно до п. 1.8 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 р. N 74/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158) керівник органу державної виконавчої служби з власної ініціативи або за заявою сторін виконавчого провадження може виправити допущені в процесуальних документах, винесених державним виконавцем, який йому безпосередньо підпорядкований, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься постанова.

Водночас, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не може бути скасована лише з формальних підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 19 Закону, які не перешкоджають подальшому провадженню виконавчих дій.

Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2015 р. містить всі необхідні реквізити, які сприяють подальшому провадженню виконавчих дій, зважаючи, що відсутність у постанові про виконавче провадження ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження є формальною підставою, за якої така постанова не може бути скасована, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону №606-ХІV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

При цьому, відповідно до ст. 57 Закону №606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач - публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра», звернувшись до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження, просив накласти арешт на все майно та кошти, що належать боржнику на праві приватної власності в межах суми боргу.

Згідно ст. 11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У зв'язку з наведеним, державним виконавцем 25.03.2015 р. і прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, судом вбачається, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено суду правомірність прийняття оскаржуваних постанов.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов