Справа № 816/3069/15
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа №816/3069/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

представника позивача - Проценка О.В.,

представника відповідача - Курила І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Малого приватного підприємства "Будматкомплект" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2015 року Мале приватне підприємство "Будматкомплект" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 грудня 2014 року №/95 та вимоги від 19 травня 2015 року №1781-25-262.

Підставою прийняття оспорюваного у справі податкового повідомлення-рішення став Акт перевірки від 26 грудня 2014 року №2936/16-03-22-02-12/30874264, складений на підставі проведеної Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області позапланової виїзної документальної перевірки МПП "Будматкомплект" (код 39152644) з питань дотримання вимог податкового законодавства з ТОВ "Клондайк-ЛТ" за липень 2014 року, ТОВ "Оілспецекспорт" за період серпень 2014 року. За результатами перевірки, відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу, викладеними у Акті перевірки про завищення податкового кредиту на загальну суму 26672,46 грн, вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються належним виконанням сторонами умов договорів і первинними бухгалтерськими документами. Зауважує, що ТОВ "Клондайк-ЛТ", ТОВ "Оілспецекспорт" на момент здійснення господарських операцій були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та мали свідоцтва платників податку на додану вартість. Господарські операції із даними контрагентами носили реальний характер та повністю відображені у бухгалтерському та податковому обліку на підставі первинних документів, оформлених у відповідності до чинного законодавства. Позивач, не погоджуючись з висновками контролюючого органу, викладеними у Акті перевірки, зауважує, що чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Крім того, позивач зазначав, що оскаржив податкове повідомлення-рішення у адміністративному порядку, однак, скарга МПП "Будматкомплект" залишена відповідачем без будь-якого реагування, вмотивоване рішення за скаргою у встановлені законодавством строки позивачу не надсилалось. Таким чином, позивач вважав свою скаргу повністю задоволеною.

Оскільки податкове повідомлення-рішення від 16 грудня 2014 року №/95, на думку позивача, є протиправним, відповідно, вимога від 19 травня 2015 року №1781-25-262, прийнята за наслідками узгодження суми по спірному податковому повідомленню-рішенню, також є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

У своїх письмових запереченнях відповідач зазначав, що до перевірки не надано договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом, товарно-транспортна накладна містить ряд недоліків, до перевірки не надано акт прийому-передачі робіт та оплату за транспортування вантажу автомобільним перевізником ТОВ "Армада-транс". На думку відповідача, операції щодо транспортування запчастин запірної арматури не було. До перевірки також не надано подорожніх листів, невідомий факт де зберігався товар, не надано інформацію щодо наявності власних чи орендованих приміщень.

Також, Кременчуцькою ОДПІ було використано при проведенні перевірки Акт Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області "Про неможливість проведення звірки ТОВ "Клондайк-ЛТ" за червень-липень 2014 року", яким встановлено відсутність у ТОВ "Клондайк-ЛТ" необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності та довідку про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Оілспецекспорт" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за серпень 2014 року, якою встановлено відсутність у контрагента позивача кваліфікованого персоналу, об'єктів нерухомого майна, основних виробничих фондів, виробничих активів, складських приміщень, земельних ділянок, транспортних засобів.

Крім того, відповідач зазначав, що 03 квітня 2015 року відповідачем було прийнято рішення про результати розгляду скарги позивача, яке того ж дня було надіслано МПП "Будматкомплект" рекомендованим листом, однак, повернуте відділенням зв'язку з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання". Таким чином, сума узгодженого податкового зобов'язання станом на дату виставлення та направлення податкової вимоги позивачем не сплачена. Отже, на думку відповідача, Кременчуцькою ОДПІ правомірно 19 травня 2015 року виставлено та направлено податкову вимогу.

Відповідач зауважив, що оскарження податкової вимоги під час оскарження податкового повідомлення-рішення є передчасним, оскільки у випадку задоволення позовних вимог позивача та набрання таким рішенням законної сили податкова вимога буде вважатися відкликаною.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що у період з 15 грудня 2014 року по 19 грудня 2014 року Кременчуцькою ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку МПП "Будматкомплект" (код 39152644) з питань дотримання вимог податкового законодавства з ТОВ "Клондайк-ЛТ" за липень 2014 року, ТОВ "Оілспецекспорт" за період серпень 2014 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 26 грудня 2014 року №2936/16-03-22-02-12/30874264 /а.с. 11-20/, у якому зафіксовано порушення пункту 198.6. статті 198, пунктів 201.4., 201.6. статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого підприємством завищено податковий кредит та занижено податок на додану вартість на суму ПДВ 26672,46 грн, у тому числі за липень 2014 року - 8035,76 грн, за серпень 2014 року 18636,73 грн.

Відповідно до висновків Акту перевірки, порушення податкового законодавства виникло у зв'язку із тим, що Кременчуцькою ОДПІ було використано при проведенні перевірки Акт Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області "Про неможливість проведення звірки ТОВ "Клондайк-ЛТ" за червень-липень 2014 року", яким встановлено відсутність у ТОВ "Клондайк-ЛТ" необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності /а.с. 14/ та довідку про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Оілспецекспорт" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за серпень 2014 року, якою встановлено відсутність у контрагента позивача кваліфікованого персоналу, об'єктів нерухомого майна, основних виробничих фондів, виробничих активів, складських приміщень, земельних ділянок, транспортних засобів /а.с. 18/.

Також, у Акті зафіксовано, що до перевірки не надано договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом, товарно-транспортна накладна містить ряд недоліків, не надано акту прийому-передачі робіт та оплату за транспортування вантажу автомобільним перевізником ТОВ "Армада-транс" /а.с. 13, зворотній бік, 17/.

На думку відповідача, операції щодо транспортування запчастин запірної арматури не було. До перевірки також не надано подорожніх листів, невідомий факт де зберігався товар, не надано інформацію щодо наявності власних чи орендованих приміщень /а.с. 17, зворотній бік/.

На підставі Акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2015 року №/95, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 33340,61 грн, у тому числі 26672,49 грн за основним платежем, 6668,12 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /а.с. 20/.

За наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення рішення від 16 січня 2015 року №/95 залишено без змін, а скарга позивача без задоволення /а.с. 67-69/.

19 травня 2015 року позивачу виставлено податкову вимогу форми "Ю" №1781-25-262 на загальну суму 35424,12 грн /а.с. 23/.

Позивач не погодився із зазначеними податковим повідомленням-рішенням та вимогою, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 07 травня 2015 року №, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.4. статті 201 зазначеного Кодексу передбачено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 201.6. статті 201 вказаного Кодексу визначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

З огляду на викладені положення Кодексу, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлені фактичні обставини справи щодо господарських операцій, при оподаткуванні яких, на думку відповідача, платником були порушені наведені норми закону.

Господарські відносини позивача (Покупець) з ТОВ "Клондайк-ЛТ" (Продавець) ґрунтувалися на підставі договірних відносин з купівлі-продажу запірної арматури.

Так, судом встановлено, що 01 липня 2014 року між ТОВ "Клондайк-ЛТ" (Продавець) та МПП "Будматкомплект" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №10714 /а.с. 24-25/, згідно пункту 1.1. умов якого Продавець постачає запірну арматуру (надалі Товар) згідно специфікації до даного Договору, якою є рахунок-фактура відповідно замовлення Покупця.

Пунктом 1.2. умов Договору встановлено обов'язок Покупця у повному обсязі та своєчасно здійснити сплату вартості Товару та послуг Продавця.

Відповідно до пункту 2.2. умов Договору передбачено, що доставка Товару здійснюється за рахунок Покупця. Відвантаження товару проводиться у місці зберігання зазначеної у рахунку-фактурі продукції.

Згідно пункту 2.4. умов Договору передача погоджується підписанням накладної про отримання Товару.

На виконання умов вищезазначеного Договору, а також на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, позивачем залучено до матеріалів справи, а судом досліджено завірені належним чином копії наступних документів:

- податкову накладну від 01 липня 2014 року №3 на загальну суму 48214,54 грн, у тому числі ПДВ 8035,76 грн /а.с. 27/;

- рахунок-фактуру від 01 липня 2014 року №437 на загальну суму 48214,54 грн, у тому числі ПДВ 8035,76 грн /а.с. 26, зворотній бік/;

- видаткову накладну від 01 липня 2014 року №3 на загальну суму 48214,54 грн, у тому числі ПДВ 8035,76 грн /а.с. 26/.

Зазначена податкова накладна оформлена згідно із вимогами статті 201 Податкового кодексу України, підписана та скріплена печаткою контрагента позивача ТОВ "Клондайк-ЛТ" (код 39152644), яке на момент її видачі знаходилося у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та було зареєстровано платником ПДВ, що не заперечується відповідачем, із Акту перевірки вбачається, що порушень при їх оформленні перевіряючими у ході проведення перевірки не встановлено.

На підтвердження транспортування придбаного позивачем Товару до матеріалів справи залучено копію дослідженої у судовому засіданні товарно-транспортної накладної від 01 липня 2014 року №4 /а.с. 28/.

На противагу доводам представника відповідача про відсутність у МПП "Будматкомплект" доказів приймання придбаного у ТОВ "Клондайк-ЛТ" товару суд зазначає, що пунктом 2.4. умов Договору Сторонами обумовлено, що передача погоджується підписанням накладної про отримання Товару.

В силу пункту 1.1. умов Договору Специфікацією до договору визначено рахунок-фактуру, який було досліджено судом у ході розгляду справи.

Оплата за придбаний Товар проведена у повному обсязі, що не заперечується відповідачем та підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень /а.с. 29/.

Придбаний Товар у подальшому реалізовувався підприємствам у межах міста Кременчука, на підтвердження чого представником позивача залучено до матеріалів справи копії податкових накладних, видаткових накладних, довіреностей на отримання товару, платіжних доручень /а.с. 106-149/.

Господарські відносини позивача (Покупець) з ТОВ "Оілспецекспорт" (Продавець) ґрунтувалися на підставі договірних відносин з купівлі-продажу запірної арматури.

Так, судом встановлено, що 01 серпня 2014 року між ТОВ "Оілспецекспорт" (Продавець) та МПП "Будматкомплект" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №10814 /а.с. 30-31/, згідно пункту 1.1. умов якого Продавець постачає запірну арматуру (надалі Товар) згідно специфікації до даного Договору, якою є рахунок-фактура відповідно замовлення Покупця.

Пунктом 1.2. умов Договору встановлено обов'язок Покупця у повному обсязі та своєчасно здійснити сплату вартості Товару та послуг Продавця.

Відповідно до пункту 2.2. умов Договору передбачено, що доставка Товару здійснюється за рахунок Покупця. Відвантаження товару проводиться у місці зберігання зазначеної у рахунку-фактурі продукції.

Згідно пункту 2.4. умов Договору передача погоджується підписанням накладної про отримання Товару.

На виконання умов вищезазначеного Договору, а також на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, позивачем залучено до матеріалів справи, а судом досліджено завірені належним чином копії наступних документів:

- податкову накладну від 01 серпня 2014 року №36 на загальну суму 59112,46 грн, у тому числі ПДВ 9852,08 грн /а.с. 34/;

- рахунок-фактуру від 01 серпня 2014 року №171 на загальну суму 59112,46 грн, у тому числі ПДВ 9852,08 грн /а.с. 33, зворотній бік/;

- видаткову накладну від 01 липня 2014 року №108/100 на загальну суму 59112,46 грн, у тому числі ПДВ 9852,08 грн грн /а.с. 33/.

Зазначена податкова накладна оформлена згідно із вимогами статті 201 Податкового кодексу України, підписана та скріплена печаткою контрагента позивача ТОВ "Оілспецекспорт" (код 39246879), яке на момент її видачі знаходилося у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та було зареєстровано платником ПДВ, що не заперечується відповідачем, із Акту перевірки вбачається, що порушень при їх оформленні перевіряючими у ході проведення перевірки не встановлено.

На підтвердження транспортування придбаного позивачем Товару до матеріалів справи залучено копію дослідженої у судовому засіданні товарно-транспортної накладної від 01 серпня 2014 року №12 /а.с. 36/.

На противагу доводам представника відповідача про відсутність у ТОВ "Оілспецекспорт" доказів приймання придбаного у ТОВ "Клондайк-ЛТ" товару суд зазначає, що пунктом 2.4. умов Договору Сторонами обумовлено, що передача погоджується підписанням накладної про отримання Товару.

В силу пункту 1.1. умов Договору Специфікацією до договору визначено рахунок-фактуру, який було досліджено судом у ході розгляду справи.

Оплата за придбаний Товар проведена у повному обсязі, що не заперечується відповідачем та підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення /а.с. 37/.

Придбаний Товар у подальшому реалізовувався підприємствам у межах міста Кременчука, на підтвердження чого представником позивача залучено до матеріалів справи копії податкових накладних, видаткових накладних, довіреностей на отримання товару, платіжних доручень /а.с. 106-149/.

Суд вважає необґрунтованими доводи Кременчуцької ОДПІ з приводу того, що товарно-транспортні накладні, які надавалися позивачем до перевірки з метою підтвердження транспортування ТМЦ, містять недоліки у оформленні, оскільки виходячи з положень Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, а відтак недоліки у їх оформленні або взагалі відсутність ТТН не може свідчити про нереальність господарських операцій з купівлі-продажу ТМЦ.

Також, суд зазначає, що правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів, за допомогою яких повинні бути оформлені господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення. До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діючим законодавством передбачена лише одна умова: вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результатів робіт, послуг.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність у позивача подорожніх листів під час здійснення перевезення товару як на підставу для правомірності зменшення суми податкового кредиту, оскільки, у судовому засіданні було встановлено, що перевезення Товару здійснювалося перевізником ТОВ "Армада-транс". Наявність у водія подорожнього листа є необхідним документом при здійсненні перевезення товару та підтвердження по бухгалтерському обліку кількість витраченого пального водієм для валових витрат. Оскільки водії не перебувають у трудових відносинах з позивачем та автомобільний транспорт, яким здійснювалося перевезення товару не належить іншим особам, тому твердження представника відповідача про те, що у позивача повинні бути у наявності подорожні листи є безпідставним.

Доводи контролюючих органів про обставини, встановлені у ході проведених ними перевірок контрагентів позивача, є такими, що не ґрунтуються на нормах права, оскільки чинним законодавством України господарюючий суб'єкт не обтяжений обов'язком щоразу здійснювати перевірку своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого обов'язку зі сплати податку, або не знаходиться за місцем державної реєстрації, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме відносно цієї особи. Чинне податкове законодавство не ставить право на формування податкового кредиту в залежність від правильності податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від стану розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Вищенаведені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, відображеної у постановах від 01 червня 2010 року у справі №21-573во10, від 31 січня 2011 року у справі №21-47а10, де суд зазначив, що коли контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року у пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Згідно зі статті 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, стаття 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, наведені докази порушення позивачем податкового законодавства, які покладені у основу акту Кременчуцької ОДПІ від 26 грудня 2014 року №2936/16-03-22-02-12/30874264, суперечать принципам податкового законодавства та усталеній судовій практиці Європейського суду, що свідчить про їх неналежність та недопустимість.

Відповідно до частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги докази Кременчуцької ОДПІ, які ґрунтуються на висновках перевірок контрагентів позивача, оскільки такі не містять безпосереднього аналізу взаємовідносин у спірних періодах, за якими позивачу були зняті суми податкового кредиту з ПДВ.

Відповідно до частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач, як покупець та платник податку на додану вартість, не повинен нести відповідальність за господарську діяльність (податкові зобов'язання) його контрагентів ТОВ "Клондайк-ЛТ", ТОВ "Оілспецекспорт".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем належним чином оформлені первинні та інші документи у їх сукупності свідчать про реальність спірних господарських операцій та як наслідок про правомірність включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Клондайк-ЛТ", ТОВ "Оілспецекспорт" за липень-серпень 2014 року у розмірі 26672,46 грн.

З огляду на викладене, необґрунтованим є також висновок органу доходів і зборів про застосування до МПП "Будматкомплект" штрафних (фінансових) санкцій у сумі 6668,12 грн.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на сукупність наданих позивачем первинних документів, які підтверджують правомірність формування розміру об'єкту оподаткування, суд не знаходить порушень правил зайняття господарською діяльністю у діях МПП "Будматкомплект" у період, що перевірявся та приходить до висновку про те, що відповідачем безпідставно винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Надаючи оцінку оскаржуваній вимозі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Судом встановлено, що 30 січня 2015 року на адресу відповідача позивачем направлено скаргу про перегляд податкового повідомлення-рішення від 16 грудня 2014 року №/95 /а.с. 21-22, 38/, яка отримана Кременчуцькою ОДПІ 03 лютого 2015 року /а.с. 38/.

20 лютого 2015 року Головним управлінням ДФС У Полтавській області прийнято рішення №636/10/16-31-10-04-11 про продовження строку розгляду скарги /а.с. 76/, яке направлено позивачу поштою та отримано МПП "Будматкомплект" 04 березня 2015 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи МПП "Будматкомплект" на корінці зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 100/.

03 квітня 2015 року Головним управлінням ДФС У Полтавській області прийнято рішення №1384/10/16-31-10-04-11 про результати розгляду скарги /а.с. 67-69/, яке надіслано позивачу рекомендованим листом, однак, повернуто відділенням зв'язку 04 травня 2015 року з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, доводи позивача про неотримання рішення про результати розгляду скарги є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

В силу вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України Кременчуцькою ОДПІ правомірно винесено податкову вимогу від 19 травня 2015 року №1781-25-262 /а.с. 23/.

На час виставлення податкової вимоги у відповідача обґрунтовано не було підстав сумніватися у узгодженні суми податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 16 грудня 2014 року №/95.

Згідно підпункту 60.1.4. пункту 60.1. статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача, що оскарження податкової вимоги під час оскарження податкового повідомлення-рішення є передчасним, оскільки у випадку задоволення позовних вимог позивача та набрання таким рішенням законної сили податкова вимога буде вважатися відкликаною в силу вимог пункту 60.1.4. пункту 60.1. статті 60 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити.

За викладених обставин, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла станом на дату звернення позивача з позовом) передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

В силу пункту 21 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла станом на дату звернення позивача з позовом) органи доходів і зборів були звільнені від сплати судового збору, отже, сума судового збору пропорційно задоволеної частини позовних вимог з відповідача до державного бюджету стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Малого приватного підприємства "Будматкомплект" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 16 грудня 2014 року №/95.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Малого приватного підприємства "Будматкомплект" до Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, 22030001; Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО: 831019; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір, за позовом Малого приватного підприємства "Будматкомплект", Полтавський окружний адміністративний суд, ) судовий збір у розмірі 758,48 грн /сімсот п'ятдесят вісім гривень сорок вісім копійок/.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2015 року.

Суддя Л.М. Петрова