Справа № 806/5158/14
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"23" вересня 2015 р. Справа № 806/5158/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" серпня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 03.07.2013 року №, №. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що спірні рішення контролюючого органу є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем у спірному періоді правомірно включено до складу витрат витрати на використання транспортного засобу та сформовано суму податкового кредиту на підставі належних документів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 03.07.2013 року № НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначив, що позивачем в порушення ст. 177 Податкового кодексу України занижено суми оподатковуваного доходу на загальну суму 154106,00 грн.

Позивач судове рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував.

Сторони в судове засідання не з"явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

З врахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено виїзну планову перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, за результатами якої складено акт №1/17/НОМЕР_2 від 07.06.2013 року (т.1 а.с.12-29).

Перевіркою встановлено порушення:

- ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) занижено суми оподатковуваного доходу за на загальну суму 154106,00 грн., а саме за 2011р. - 44520 грн. та 2012р. - 109586,00 грн., в результаті чого донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 23115,90 грн., а саме: за 2011р. - 6678,00 грн. та 2012р. - 16437,90 грн.

- п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) підприємцем занижено податок на додану вартість в сумі 113020,00 грн., а саме: за січень 2011 р. в сумі на 2986 грн., за лютий 2011р. в сумі 2354 грн., за березень 2011р. в сумі на 3174 грн., за квітень. 2011р. в сумі на 4670 грн., за травень 2011р. в сумі на 4977 грн., за червень 2011р. в сумі на 4689 грн., за липень 2011 р. в сумі на 5113 грн., за серпень 2011 р. в сумі на 4341 грн., за вересень 2011 р. в сумі на 5807 грн., за жовтень 2011 р. в сумі на 6254 грн., за листопад 2011 р. в сумі на 5714 грн., за грудень 2011 р. в сумі на 6052 грн., за січень 2012 р. в сумі на 5602 грн., за лютий 2012р. в сумі на 4820 грн., за березень 2012 р. в сумі на 4900 грн., за квітень 2012 р. в сумі на 4667 грн., за травень 2012 р. в сумі на 4980 грн., за червень 2012 р. в сумі на 4474 грн., за липень 2012 р. в сумі на 4411 грн., за серпень 2012 р. в сумі на 4521 грн., за вересень, 2012 р. в сумі на 4635 грн., за жовтень 2012 р. в сумі на 5025 грн., за листопад 2012 р. в сумі на 4683 грн., за грудень 2012 р. в сумі на 4171 грн.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення від 03.07.2013 року:

- № яким позивачу збільшено суму грошового зобов"язання за платежем прибутковий податок з сум заробітків, одержаних громад./донарахована сума по актах перевірок в сумі 26583,29 грн., в тому числі, 23115,9 грн. - за основним платежем, 3467,39 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с.11);

- № яким позивачу збільшено суму грошового зобов"язання за платежем податок на додану вартість в сумі 133915,41 грн., в тому числі, 113020 - за основним платежем, 20895,41 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с. 10).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 03.07.2013 року № НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено заниження валового доходу, відображеного у деклараціях про доходи, за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. на суму 55311,00 грн., чим порушено ст.177 Податкового кодексу України (а.с.19) та завищення витрат, відображених у деклараціях про доходи, за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012 р. на суму 98795,00 грн., чим порушено ст. 138 та. ст.139 Податкового кодексу України.

На думку відповідача вказане порушення виникло внаслідок віднесення позивачем до складу витрат витрати, які пов"язані із використанням транспортного засобу, а саме придбання запчастин та придбання шин. Зазначила, що транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_3, як за фізичною особою, а не як за підприємцем, що позбавляє останнього права на включення до складу витрат витрати на обслуговування такого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 325 Цивільного кодексу України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно ч.1 ст.320 Цивільного кодексу України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.8 ст.138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема, із загальновиробничих витрат, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Пунктом 138.4 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно до п. 177.4 ст.177 ПК України, згідно з яким до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Судом встановлено, що видом господарської діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом.

Встановлено, що позивач має ліцензію Серії АД № 077109 на внутрішні перевезення пасажирів (т.3 а.с.117).

Згідно довідки Радомишльського центру надання послуг УДАІ УМВС України в Житомирській області від 14.03.2015 року за ОСОБА_3 зареєстровано 11 (одинадцять) транспортних засобів (т.3 а.с.114-116).

Також встановлено, що між Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури обласної державної адміністрації (Організатор) та ФОП ОСОБА_3 (Перевізник) укладено договори на право обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, а саме: №26/29 від 09.09.2010 року, №37/14 від 28.10.2012 року, №33/20 від 09.11.2011 року, №30/36 від 25.06.2011 року, №26/28 від 09.09.2010 року (т.3 а.с.120-139).

За умовами вказаних договорів Організатор надає право, а Перевізник бере на себе зобов"язання щодо здійснення перевезень пасажирів за обумовленими в договорами маршрутами.

Відтак, позивач здійснював підприємницьку діяльність з надання транспортних послуг, використовуючи власний автомобільний транспорт.

Діючим законодавством не визначено такого суб'єкта права власності як фізична особа - підприємець та не закріплено норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь - якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Встановлено також, що позивачем у спірному періоді віднесено до складу витрат витрати, які пов'язані із використанням транспортного засобу, а саме: придбання запасних частин та придбання шин.

Відтак, доводи податкового органу щодо того, що витрати позивача на технічне обслуговування автомобіля не вважаються витратами операційної діяльності є безпідставними.

Витрати позивача на технічне обслуговування транспортних засобів підтверджені належними доказами, які надавались під час проведення перевірки та містяться в матеріалах справи, а саме накладними, рахунками, квитанціями, рахунками-фактурою, податковими накладними, платіжними документами. Дана обставина не спростована відповідачем.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про скасування податкового повідомлення - рішення від 03.07.2013 року № з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позову (податкове повідомлення - рішення від 03.07.2013 року №) сторонами не оскаржується, тому правомірність його прийняття судовою колегією не переглядається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206.212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" серпня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 вул.Некрасова,12,м.Радомишль,Житомирська область,12201

3- предсавник позивача - ОСОБА_4 пр-т. Миру 6, кв.4, м.Житомир, 10000

4- відповідачу/відповідачам: Малинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області пл.Соборна,10,м.Малин,Житомирська область,11603

- ,