Справа № 813/3752/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року № 813/3752/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

представника позивача - Петролюка А.М.,

представника відповідача - Щипель Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом приватної агрофірми «Щирець» до управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватна агрофірма «Щирець» (далі - ПАФ «Щирець») звернулось у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (далі - УПФУ в Пустомитівському районі Львівської області), в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок Управління Пенсійного Фонду України у Пустомитівському районі Львівської області ПАФ «Щирець» фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2015 року, яким на Позивача покладено обов'язок відшкодовувати щомісячно за ОСОБА_3 по 1051,40 гривень починаючи з січня 2015 року до 22.07.2017 року та зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України у Пустомитівському районі Львівської області здійснити розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної громадянці ОСОБА_3 відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 2015 року , яким на Позивача покласти обов'язок відшкодовувати щомісяця за ОСОБА_3 по 0,72 % від фактичних витрат на виплату та доставку пенсії починаючи із січня 2015 року до 22.07.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що пільгову пенсію ОСОБА_3, згідно з оскаржуваним розрахунком, призначено відповідно до п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Згідно з вказаною нормою на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, не залежно від місця останньої роботи: жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стаж, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Вказує, що пенсіонерка ОСОБА_3 пропрацювала на ПАФ «Щирець» лише один місяць та 28 днів, а на інших підприємствах (установах, організаціях) 22 роки 2 місяці та 22 дні, отже відповідач має право розраховувати Позивачу лише 0.75% від загальної суми від фактичних витрат на виплату і доставку пенсій , призначених на пільгових умовах.

Вважає, що у даному випадку слід застосувати аналогію права(аналогію закону) відповідно до ст. 9 КАС України , взявши за основу п. 6 Інструкції про порядок обчислення із сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 19 грудня 2003 року №21-1, згідно якої витрати на виплату та доставку пенсії призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах , покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом.

Однак, зазначає, що відповідач не здійснює такі нарахування та подає розрахунки , якими покладає на Позивача всі 100% відшкодувань.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, 11.08.2015 подав заперечення на позовну заяву в якому зазначив, що Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі направлено позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б» - «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», які підлягають відшкодуванню з 2015 року. Відповідно до цього розрахунку місячний розмір фактичних витрат на виплати і доставку пенсій ОСОБА_3, які позивач повинен відшкодовувати управлінню ПФУ становить 1051,40 грн.

Призначення пенсії ОСОБА_3 відповідно до п. «ж» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зобов'язує пенсіонера мати трудовий стаж, та відповідний вік. Особливою умовою для призначення такої пенсії є жінка, яка працювала у сільськогосподарському виробництві та виховала п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку , що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вище наведеного, відповідач просить суд відмовити ПАФ «Щирець» у задоволенні позовних вимог повністю.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду у Пустомитівському районі Львівської області призначено пенсію на пільгових умовах на підставі п. «ж» статті 13 закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_3 згідно протоколу від 11.07.2007 №158326.

10.02.2015 управлінням Пенсійного фонду у Пустомитівському районі Львівської області скеровано позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку таких пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2015, яким на позивача покладено обов'язок починаючи з січня 2015 відшкодовувати щомісячно відповідачу 1051,40 грн. Позивачем отримано вказаний розрахунок та у зв'язку з незгодою з відшкодуванням визначених у них сум пенсій оскаржено такий розрахунок до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначається Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до пункту 1 статті 1 цього закону - платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (далі - Закон - N 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж пункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" -"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (далі - Закон N 1788-XII) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема згідно з п. "ж" частини першої цієї статті до таких працівників відносяться жінки, які працювали у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону № 1788-XII, було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (надалі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацом 3 п. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Судом встановлено, що ПАФ «Щирець» до 01.01.2015 перебувало на фіксованому сільськогосподарському податку, тому не здійснювало відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, з 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з числа загальнодержавних податків і зборів та місцевих податків виключено фіксований сільськогосподарський податок.

Відповідно до цього, з 01.01.2015 ПАФ «Щирець» перебуває на обліку як платник єдиного податку згідно ст. 10 Податкового кодексу України, а для платників єдиного податку виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, чинним законодавством не передбачено.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03р. N 21-1 (далі - Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За приписами пункту 6.4 вказаної Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до п.6.8 Інструкції № 21-1 розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. 6.8 Інструкції).

За період роботи на ПАФ "Щирець" право на пенсію на пільгових умовах набула ОСОБА_3, на підставі п.п. «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі призначено пенсію на пільгових умовах що підтверджується протоколом управління ПФУ №158326 від 11.07.2007 року про призначення названій вище особі пільгової пенсії та розрахунком стажу. Крім цього, факт роботи у сільськогосподарському виробництві, а саме у ПАФ "Щирець" підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 (ст. 1,18-19), поданням про призначення пенсії, яке подавалося і оформлялося ПАФ "Щирець". Наявність необхідної кількості дітей підтверджується довідкою, виданою Дмитрівською сільською радою Пустомитівського району про народження та виховання до 14-річного віку п'ятьох дітей №592 від 29.11.2006 року.

На підставі вищезазначених норм законодавства управлінням Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі направлено позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які підлягають відшкодуванню, з 2015 року. Відповідно до цього розрахунку місячний розмір фактичних витрат на виплату і доставку пенсій ОСОБА_3, які позивач повинен відшкодувати управлінню ПФУ становить 1051,40 грн.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що призначення пенсії ОСОБА_3 відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зобов'язує пенсіонера мати трудовий стаж та відповідний вік. Особливою умовою для призначення такої пенсії є жінка, яка працювала у сільськогосподарському виробництві та виховала п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області надсилаючи позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за 2015 рік діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, відтак наведені позивачем доводи є безпідставними. У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлено 06.10.2015