Справа № 804/14086/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповановаженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Стандарт" ОСОБА_4 про визання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі протиправно не вчиняють дій визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині не включення позивача до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач зазначає про те, що останній має поточний рахунок у ПАТ КБ «Стандарт», який не підпадає під визначення встановленні у частині 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідач 2 безпідставно відмовив позивачу посилаючись на проведення перевірки за всіма банківськими рахунками та відкрите кримінальне провадження за фактом вчинення посадовими особами ПАТ КБ «Стандарт», оскільки правочин, на підставі якого позивач отримав грошові кошти на рахунок, не визнано недійсним у встановленому порядку, також у встановленому порядку не визнано незаконним переказ грошових коштів на рахунок позивача згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відкрите кримінальне провадження згідно статті 62 Конституції України не належним доказом вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Ухвалою суду від 08.09.2015 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ КБ «Стандарт» ОСОБА_4 (відповідач 2) у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; через відділ діловодства суду подав письмові заперечення на позовну заяву, у яких повідомив суд про те, що ним позивач не включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню з наступних причин. Відповідач 2 у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» провів перевірку договорів (інших правочинів) укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення договорів (інших правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку. Під час перевірки встановлено, що кошти на рахунок позивача, який відкритий у ПАТ КБ «Стандарт», надійшли внаслідок так званого дроблення суми коштів на поточному рахунку іншого клієнта ПАТ КБ «Стандарт». Зазначене підтверджує намагання особи отримати грошові кошти не в порядку черговості від ПАТ КБ «Стандарт» (4 черга), а за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто внаслідок укладення такого правочину надається перевага одному вкладнику, а саме: вказана особа має намір отримати за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування в сумі до 200 000,00 грн., замість отримання залишку коштів за рахунок реалізації майна ПАТ КБ «Стандарт» як кредитор четвертої черги. Відповідачем 2 прийнято 09.09.2015 року наказ № 11, яким визнано нікчемними всі трансакції та проточини (договори), згідно з переліком, який є додатком до даного наказу. У вказаному переліку міститься прізвище позивача, його рахунок, ІПН позивача та сума 200 000,00 грн.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 1) у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмових заперечень на позовну заяву не надав.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Щодо підсудності справи ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.
У пункті 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України встановлено, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.
Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.
За вказаних обставин оскільки позивачем оскаржуються дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та його уповноважених осіб, то дана справа з урахуванням вимог статей 18 та 19 КАС України підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.
Судом під час розгляду справи встановлено наступне.
29.01.2015 року на розрахунковий рахунок позивача у ПАТ КБ «Стандарт» надійшли грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн. від фізичної особи ОСОБА_5; призначення платежу по повернення карткового рахунку.
Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 19.02.2015 року № 116 «Про віднесення ПАТ КБ «Стандарт» до категорії проблемних» ПАТ КБ «Стандарт» віднесено до категорії проблемних.
19.02.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 38 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Стандарт».
18.06.2015 року прийнято постанову Правління Національного банку України № 385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт».
19.06.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 120 про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Стандарт».
Станом на день розгляду справи відповідач 2 не включив позивача до переліку вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача 2, які містяться у матеріалах справи, а відповідач 1 - відповідно до Загального реєстру вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Суд зазначає, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені у Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).
Частиною 1 та 4 статті 26 вказаного вище закону України визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Однак Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на предявника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, субєкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків;10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.
У відповідності до п.3 та 4 ч.1 ст. 1 вказаного вище закону України вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує фізичним особам вкладникам банку відшкодування коштів за його вкладом, в т.ч. і тих, які знаходяться на банківському рахунку фізичної особи.
Згідно частин 2, 3 та 4 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (пункт 9 ч.3 ст.38 вказаного вище закону України набрав чинності лише 12.08.2015 року).
Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.
Судом встановлено, що відповідач 2 прийняв 09.09.2015 року наказ № 11, яким визнав нікчемними всі трансакції та правочини (договори), згідно з переліком, який є додатком до наказу; зупинив перерахування/виплати за трансакціями та правочинами (договорами) згідно з переліком, який є додатком до наказу.
У матеріалах справи знаходиться витяг з додатку «Перелік трансакцій та правочинів (договорів), визнаних нікчемними» до наказу № 11 від 09.09.2015 року.
У вказаний перелік внесений позивач, його ІПН, його рахунок та сума 200 000,00 грн.
Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Викладене означає, що Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних/
В той же час, як це випливає зі змісту наведених норм, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину очевидно недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.
Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, а саме: підпункти частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, таке рішення суб'єкта владних повноважень є необґрунтованим.
Суд також відхиляє твердження відповідачів про те, що позивач не оспорив рішення про нікчемність вкладу з наступних мотивів.
По-перше, як встановлено судом та підтверджується випискою по особовому рахунку позивача, 29.01.2015 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн. від фізичної особи ОСОБА_5 з призначенням платежу: поповнення карткового рахунку. Платіж проведено банком ПАТ КБ «Стандарт».
Факт отримання банком коштів не заперечується і відповідачами.
Тобто, наводячи підстави реальності правочину, позивач тим самим заперечує проти його нікчемності.
По-друге, дійшовши висновку про нікчемність вкладу у позасудовому порядку, відповідач пропонує спростувати свій висновок в іншому (судовому) порядку і така пропозиція вбачається колегією надмірною та такою, що покладає на позивача необґрунтовані обтяження за умови підтвердження доброчесної поведінки на час вчинення правочину.
Аналогічну позицією займає і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 16.06.2015 року (номер у ЄРСР 45433823) та постанові від 04.08.2015 року (номер у ЄРСР 48127577).
Відповідачами не надано суду доказів того, що договір банківського рахунку укладений позивачем з ПАТ КБ «Стандарт» має ознаки передбачені у ч.4 статті 26 Закону № 4452-VI.
Внесення правоохоронними органами інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще не свідчить про протиправність дій позивача та/або посадових осіб, оскільки згідно статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
За вказаних обставин у відповідача 2 не було правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Також суд зазначає про те, що переказ грошових коштів на рахунок позивача у ПАТ КБ «Стандарт» відбувся до моменту запровадження у ПАТ КБ «Стандарт» тимчасової адміністрації.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами врегульовано у статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, яке затверджено рішенням Виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі Порядок).
Так статтею 27 Закону № 4452-VI визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.
Згідно п.3 розділу 3 Порядку уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону , а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку (п.4 розділу 3 Порядку).
У відповідності до пунктів 2 та 4 розділу 4 Порядку Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
За вказаних обставин позовні вимоги:
- визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог: зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону №4452-VI Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
З огляду на те, що позивача не включено Уповноваженою особою до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то вказані вище позовні вимоги є вирішенням правовідносин на майбутнє, і тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 146,16 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 01.10.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_6