Справа № 2а-1316/382/11
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2011-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2011 р. Справа № 88349/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Ліщинського А. М., Шавеля Р. М.;

за участю секретаря судового засідання Стецків І. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 липня 2011 року про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення та зобовязання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2008 року Пустомитівським районним судом Львівської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправними, недійсними та скасування: рішень Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області № 142 від 19 вересня 2007 року, № 233 від 22 січня 2008 року, № 234 від 22 січня 2008 року; державних актів на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 серії ЯЕ № 551480 та серії ЯЕ № 551481; технічної документації по підготовці до видачі державних актів на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 в смт. Щирець по вул. Грушевського, 17; актів земельної комісії Щирецької селищної ради від 13 вересня 2007 року та від 17 січня 2008 року; двох актів встановлення і узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1 з абрисами без дати видачі по вул. Грушевського 15 в смт. Щирець; двох актів встановлення і узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_4 з абрисами без дати видачі, по вул. Грушевського 17 в смт. Щирець; визначення меж між земельною ділянкою № 15 по вул. Грушевського в смт. Щирець та земельною ділянкою № 17 по вул. Грушевського в смт. Щирець у відповідності до межі, що вказана у виготовленому у 1958 році Львівським МБТІ плані кварталу № 37 смт. Щирець (у урахуванням змін позовних вимог).

В позовній заяві зокрема вказано, що оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування, а також інші документи є протиправними, оскільки порушують право користування земельною ділянкою по вул. Грушевського 15 в смт. Щирець.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 липня 2011 року провадження в справі закрито.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що даний спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем ОСОБА_1 та представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, подано апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду, в яких висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування, як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень дій чи бездіяльності належать до публічно-правових спорів на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Позивач та його представник, у судовому засіданні, вимоги апеляційних скарг підтримали та просять такі задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина третя статті 140, частина перша статті 144 Конституції України).

Акти органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (Частина десята статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Конституції України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зокрема, згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» до питань місцевого значення належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Суд апеляційної інстанції вважає, що системний аналіз положень Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає підстави для висновку, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

На думку суду апеляційної інстанції, ці повноваження охоплюються зазначеним у статті 143 Конституції України поняттям «вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції», а тому при їх здійсненні сільські, селищні, міські ради виступають як суб'єкти владних повноважень, які реалізують розпорядчі та інші функції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції оскаржуючи дії (бездіяльність) органу місцевого самоврядування, який по відношенню до нього виконує владні управлінські функції відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України.

При цьому, позивач вважає, що з вчиненням органом місцевого самоврядування, Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області, дії (бездіяльності), як органом владних повноважень, порушуються його охоронювані законом права та інтереси, що потребують захисту саме в порядку адміністративного судочинства, оскільки такі випливають з суті виконуваної відповідачем та передбаченої законодавством управлінської функції в сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

В пункті 7 ч. 1 ст. 3 КАС України наведено визначення субєкта владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, зокрема, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 104 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування, як суб'єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення

Таким чином, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції, при вирішенні питання щодо належності даного спору до юрисдикції адміністративних судів, допущено хибне трактування положень Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 2, п. 1, 7 ч. 1 ст. 3, ст. 17, 104 КАС України, що в свою чергу призвело до невірного висновку про приватноправовий характер спірних правовідносин, а відтак неможливості розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому таку слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 17, 18, 22, ч. 1 ст. 28, ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 204, 205, 206, ч. 2 ст. 211, ст. 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 липня 2011 року про закриття провадження в справі № 2а-382/11/1316 скасувати.

Справу № 2а-382/11/1316 направити для продовження розгляду, в іншому складі суду, до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: А. М. Ліщинський

ОСОБА_5

Ухвалу складено в повному обсязі 13 грудня 2011 року