Справа № 2а-1749/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"27" серпня 2015 р. м. Київ К/800/25779/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в письмовому провадженні касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Дніпропетровській області (далі - ГУ МНС), Міністерства надзвичайних ситуацій України (далі - МНС) про визнання неправомірною бездіяльність за касаційною скаргою позивача на судові рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2011 року, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив:

визнати неправомірною бездіяльність відповідачів щодо нездійснення перерахунку і виплати на його користь одноразової грошової допомоги в розмірі 9 972 грн.;

зобов'язати відповідачів виплатити зазначену допомогу.;

стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1 603,25 грн. та 100 000 грн. компенсації за моральні страждання.

Посилався на незаконність нарахування і виплати одноразової допомоги, оскільки при її визначенні невірно застосовані норми законодавства щодо грошового забезпечення. Крім того, відповідачами заподіяно матеріальних та моральних збитків.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що складові грошового забезпечення визначенні Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Судами взагалі не вирішувалися вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що розмір одноразової грошової допомоги визначено правомірно у відповідності до вимоги, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 707 зі змінами і доповненнями.

З таким висновком погодитися неможливо, тому що він не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

На час виникнення спірних правовідносин гарантії соціального і правового захисту особового складу органів та підрозділів цивільного захисту визначалися Законом України від 24 червня 22004 року № 1859 - ІV «Про правові засади цивільного захисту» (далі - Закон № 1859-ІV), постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 908, (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. N 644), якою затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту (далі - Порядок).

Відповідно до частини другої статті 56 вище згаданого Закону у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного особі рядового чи начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту в період проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеного Закону, Кабінетом Міністрів України затверджений Порядок, згідно підпункту 1 пункту 1 якого грошова допомога виплачується особам рядового і начальницького складу у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без настання інвалідності, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, у розмірі, який визначається з урахуванням ступеня втрати працездатності у відсотках трирічного грошового забезпечення.

За пунктом 3 цього нормативного акту ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. N 644) розмір одноразової грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N 1294) за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день втрати працездатності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення.

Аналіз частини другої статті 56 Закону № 1859 - ІV, пункту 3 постанови КМУ № 908 з урахуванням вимог статті 9 КАС України щодо пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення складових грошового забезпечення до виплати одноразової допомоги необхідно застосовувати не Порядок, а Закон, який має вищу юридичну силу.

Неправильне застосування нормативних актів призвело до невірного обрахування одноразової грошової допомоги. При цьому не встановлено, з яких складових визначався розмір грошового забезпечення позивача на день втрати працездатності.

Крім того, рішення суду першої інстанції щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не відповідає вимогам статті 159 КАС України, згідно якої судове рішення повинно бути обґрунтованим і законним.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В рішенні взагалі не відображені обставини матеріальних і моральних збитків. Не досліджені і не проаналізовані докази в цій частині.

Апеляційний суд порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції, не виправив, доводи, викладені в апеляційний скарзі, належним чином не перевірив, тому попередні судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених частиною другою статті 227 КАС України (порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи), з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до частини першої статті 220 КАС України позбавлений права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

При новому розгляді необхідно встановити розмір грошового забезпечення позивача на день втрати працездатності, а при звільненні - на день звільнення та з урахуванням зазначених обставин визначити грошову допомогу, виходячи з положень Закону № 1859 - ІV. Дослідити докази в частині матеріальної і моральної шкоди, заподіяної позивачу, та вирішити спір..

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2011 року, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман