Справа № 2а-0770/3162/11
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-0770/3162/11
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ

В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

28 вересня 2011 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Луцович М.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виноградівської райдержадміністрації в особі в.о. голови Виноградівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 та секретаря органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про скасування та визнання недійсним рішення органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 20.08.2010 року за №01-16/1474, рішення від 30.06.2011 року за №01-16/1393, та протокол №7 ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Виноградівської райдержадміністрації в особі в.о. голови Виноградівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 та секретаря органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про скасування та визнання недійсним рішення органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 20.08.2010 року за №01-16/1474, про встановлення тимчасового графіку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, рішення від 30.06.2011 року за №01-16/1393, та протоколу №7.

У відповідності до ч. 2 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі якщо відсутні підстави, в тому числі, для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст. 3 КАС України).

Правовий статус органів опіки та піклування в чинному законодавстві знаходить своє відображення через завдання та функції, покладенні на цей інститут, які визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України, главою 19 Сімейного кодексу України та Правилами опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Мі ністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року, що діють у частині, яка не суперечить названим кодексам.

Так, статтею 55 ЦК України встановлено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Згідно ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування визначено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Пунктом 1.3 вказаних Правил визначено, що органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адмі ністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Захист цивільних прав та інтересів судом визначено статтею 16 ЦК України. Так у відповідності до п.10 ч.2 зазначеної статті одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення,дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Системний аналіз наведених положень законодавчих актів свідчить про те, що правовідносини, які виникли у даному випадку, випливають із сімейних правовідносин, а відтак, згідно правил, визначених статтею 15 ЦПК України, розгляд даної категорії справ має здійснюватись в порядку, визначеному цим Кодексом.

Звідси випливає, що зазначений спір не є адміністративним, оскільки заявлені у справі вимоги пов'язані зі здійсненням суб'єктом владних повноважень управлінських функцій у сфері, яка виключена законом з-під юрисдикції адміністративних судів. Орган опіки і піклування не наділений владними управлінськими функціями в розумінні ч. 1 ст. 2 КАС України, виконує лише дорадчі функції, а складений ним висновок не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії.

Отже, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Розяснити позивачу, що згідно ч.5 ст. 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 3, ч.2 ст.4 , п.1 ч.1 ст.109, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської райдержадміністрації в особі в.о. голови Виноградівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 та секретаря органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про скасування та визнання недійсним рішення органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 20.08.2010 року за №01-16/1474, рішення від 30.06.2011 року за №01-16/1393, та протоколу №7.

2. Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

3. Роз'яснити позивачеві, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. ОСОБА_2 ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Луцович М.М