Справа № 803/2538/15
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 803/2538/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Приходай Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до приватного акціонерного товариства «Ковельські ковбаси» про накладення арешту на кошти та інші цінності в банку платника,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ) звернулася з позовом до приватного акціонерного товариства «Ковельські ковбаси» (далі - ПАТ «Ковельські ковбаси») про накладення арешту на кошти та інші цінності в банку платника.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є платником податків і зборів, передбачених статтею 9 Податкового кодексу України (ПК України), однак всупереч вимогам статті 36 ПК України не виконує свого обов'язку щодо своєчасності та повноти сплати податків та зборів в порядку і строки, визначені цим Кодексом, у зв'язку з чим у нього виник податковий борг в загальній сумі 179 944 грн. 43 коп. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості, однак дані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем. Оскільки у ПАТ «Ковельські ковбаси» відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, позивач в порядку підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України звернувся з даним адміністративним позовом до суду та просить накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку, з метою погашення вказаного податкового боргу.

Представник позивача в судове засідання не прибула, подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, поштове відправлення з повісткою про виклик до суду, надіслане за місцезнаходженням відповідача згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повернулись до суду з довідкою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», тобто не вручене адресату з незалежних від суду причин, а тому відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) вважається, що останній належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною першою статті 41 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, при цьому представником позивача було заявлено письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, а дану справу можливо розглянути і вирішити на підставі наявних у ній доказів, тому суд дійшов висновку, що дану справу можливо розглянути за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ПАТ «Ковельські ковбаси» 31 серпня 1999 року зареєстроване як суб'єкт господарювання, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач взятий на облік як платник податків у Ковельській ОДПІ з 31 грудня 2004 року за № 10, що підтверджується довідкою від 09 квітня 2015 року № 227.

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується податковий борг в загальному розмірі 179 944 грн. 43 коп., з яких: по податку на додану вартість - 82 477 грн. 78 коп., з плати за користування надрами для видобування корисних копалин - 321 грн. 55 коп., по орендній платі за землю з юридичних осіб - 95 713 грн. 86 коп., по податку з доходів фізичних осіб - 1 019 грн. 08 коп., збору за спеціальне використання води - 412 грн. 16 коп.

Сума заборгованості в розмірі 18 089 грн. 27 коп. (орендна плата за землю) підтверджується постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року у справі № 803/799/15-а за позовом Ковельської ОДПІ до ПАТ «Ковельські ковбаси» про стягнення податкового боргу, якою постановлено адміністративний позов задовольнити, стягнути з банківських рахунків ПАТ «Ковельські ковбаси» на користь держави податковий борг в розмірі 18 089 гр. 27 коп.

Податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 82 477 грн. 78 коп. виник внаслідок несплати самостійно визначеного грошового зобов'язання в сумі 82 407 грн. 62 коп. у податковій декларації за вказаним платежем за березень 2015 року, а також нарахованої пені в сумі 70 грн. 16 коп.

Податковий борг із плати за користування надрами для видобування корисних копалин в розмірі 321 грн. 55 коп. виник внаслідок несплати самостійно визначеного грошового зобов'язання у розрахунку податкового зобов'язання за вказаним платежем за І квартал 2015 року.

Податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб в розмірі 77 624 грн. 59 коп. виник внаслідок несплати самостійно визначеного грошового зобов'язання у податковій декларації з плати за землю за 2015 рік.

Податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1 019 грн. 08 коп. виник внаслідок несплати штрафних санкцій, застосованих до відповідача за несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2015 року № .

Податковий борг по збору за спеціальне використання води в розмірі 412 грн. 16 коп. виник внаслідок несплати самостійно визначеного грошового зобов'язання у податковій декларації за вказаним платежем за І квартал 2015 року.

Станом на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом податковий борг перед бюджетом відповідачем не погашений, що стверджується зворотним боком облікової картки платника податків за кожним платежем.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України (ПК України) адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, який застосовується виключно на підставі рішення суду (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу).

Так, згідно із пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Однак, Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Разом з тим, арешту коштів та інших цінностей такого платника податків, що знаходяться в банку, передує ряд заходів, визначених Главою 9 ПК України, які слід вжити контролюючому органу з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань, в тому числі встановлення майна та інших цінностей такого платника податків, що можуть стати джерелами погашення податкових зобов'язань платника податків, передача такого майна у податкову заставу та накладення адміністративного арешту на майно.

Контролюючим органом вживались заходи щодо встановлення наявного майна у відповідача, що може стати джерелом погашення податкових зобов'язань.

Так, на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року у справі № 803/799/15-а про стягнення податкового боргу в розмірі 18 089 грн. 27 коп. позивачем було сформовано та надіслано інкасові доручення (розпорядження) в банківські установи, в яких значаться відкриті рахунки товариства, однак інкасові доручення повернулися без виконання у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках платника.

Відповідно до довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно належне на праві власності ПАТ «Ковельські ковбаси» майно знаходиться в іпотеці.

Крім того, згідно із інформацією, наданою Центром з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України у Волинській області, у власності ПАТ «Ковельські ковбаси» є автомобілі, однак, відповідно до листа відділу Державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції від 08 квітня 2015 року № 8168/11 всі автомобілі арештовані та будуть передані на реалізацію, тому стягнення на це майно не може бути проведено Ковельською ОДПІ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом вжито передбачені податковим законодавством необхідні заходи щодо встановлення майна, яке може слугувати джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до підпункту 19-1.1.21 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України на контролюючі органи покладений обов'язок щодо організації роботи та здійснення контролю за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку.

Підстави, встановлені підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є спеціальними нормами, виключно для накладення адміністративного арешту за рішенням суду (судом) (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу), та не встановлюють інших обмежень щодо накладення арешту коштів на рахунку платника податків, який має податковий борг.

Таким чином, позивачем по справі вжито передбачених податковим законодавством необхідних заходів щодо встановлення майна, яке може слугувати джерелом погашення податкового боргу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України підстав для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться на рахунках у банках, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти та інші цінності приватного акціонерного товариства «Ковельські ковбаси» (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Володимирська, будинок 156, ідентифікаційний код 30381257), що знаходяться в банках, в межах суми податкового боргу 179 944 (сто сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок чотири) гривні 43 копійки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої виготовлено 02 жовтня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук