Справа № 2-а-45/11
Суддя: Білокур В. І.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Білокур В.І., при секретарі Сірій І.В., за участю позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Прилуки про визнання дій протиправними та зобовяання перерахувати та виплатити недоотримані суми додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Прилуки про визнання неправомірними дій Управління щодо нарахування та виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 01.01.2010 р., стягнення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна становити 30% від мінімальної пенсії за віком. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є " постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії в розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і має право на пільги, передбачені цим Законом. Разом з тим, розмір призначеної позивачу, як потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС ІІ-ої категорії, додаткової пенсії не відповідає чинному законодавству України, чим порушує права позивача, які гарантовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Конституцією України.

У судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, а саме відмовився від моральної шкоди та просив позов задовольнити в межах шестимісячного строку. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до його початку надав суду письмові заперечення проти позову, просить в його задоволенні відмовити та розглянути справу в його відсутність.

В письмових запереченнях представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначаючи, що відсутні законні підстави для нарахування та виплати пенсій відповідачу в розмірах відповідно до ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у відповідності до якої здійснюється нарахування та виплата розмірів пенсій, призначених виключно згідно з цим Законом і не поширюється на пенсії, призначені на підставі ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що порядок обчислення розмірів пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначений і здійснюється відповідачем у відповідності до постанов Кабінету міністрів України, зокрема КМ України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»та постанови КМ України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», у звязку з чим вважає відсутніми підстави для виплати відповідачу пенсій в інших розмірах, вважає свої дії правомірними, а тому просить відмовити в задоволені позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Прилуки, є особою, постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорії), та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(а.с.4).

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону України від 06.06.1996 року) особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: 30 % мінімальної пенсії за віком.

Нарахування та виплата позивачу основної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»здійснюється управлінням Пенсійного фонду України в м.Прилуки.

На момент звернення позивача до суду, нарахування та виплата додаткової пенсії згідно вимог ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції від 06.06.1996 року), у 2010 році в повному обсязі відповідачем не здійснено.

Судом також встановлено, що 16.11.2010 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Прилуки з проханням проведення перерахунку та виплати позивачу недоотриманих у 2010 році коштів додаткової пенсії розмір якої передбачено ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції від 06.06.1996 року).

У відповідь на заяву ним було отримано лист управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки від 01.12.2010 року, в якому відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку та виплаті додаткової пенсії відповідно до розміру встановленого ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 06.06.1996 року).

Суд вважає такі дії Управління неправомірними з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає необхідним зазначити, що посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги, оскільки реалізація особою права, яке повязане з отриманням бюджетних коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Враховуючи те, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому частиною 3 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, в контексті положень статті 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної додаткової пенсії до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

У той же час КАС України не містить положень, які б давали позивачу право звертатися до суду із вимогою щодо зобовязання субєкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії в майбутньому, тобто, в той період часу, коли відповідачем ще не вчинені дії (допущена бездіяльність), які могли б бути визнані судом протиправними, не встановлено підтвердженого належними доказами факту порушення субєктом владних повноважень вимог законодавства, що має тенденцію удосконалення шляхом внесення змін в нормативні акти або в окремі його положення. Тобто, дії відповідача по справі також залежать і від можливих змін в законодавстві, що регулюють спірні правовідносини. Якщо в подальшому з боку відповідачів по справі відносно позивача по справі будуть здійснюватись протиправні дії або бездіяльність по предмету спору, він не позбавлений права звернутися до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав з цих підстав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 № 10-рп/2008, ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 100, 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 Федоровича задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Прилуки, щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чоронобильскій АЕС ІІ категорії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Прилуки вчинити дії, спрямовані на перерахунок та забезпечення виплати недоотриманої ОСОБА_1, як учасником ліквідації наслідків аварії на Чоронобильскій АЕС ІІ категорії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком (встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в період з 10.07.2010 року по 10.01.2011 року.

Постанова в частині стягнення виплати пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанову може бути оскаржено в Київському апеляційному адміністративному суді через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий: Білокур В.І.