Справа № 667/5221/15-а
Суддя: Скрипнік Л. А.
Дата ухвалення: 2015-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 667/5221/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря - Собчук Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання недійсним відмови про визнання бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні протиправною і зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо нарахування пенсії ОСОБА_1 на рівні визначеному чинним законодавством; зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні перерахувати та індексувати пенсію ОСОБА_1, згідно чинним законодавством.

Згодом представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог згідно з якими позивач просить визнати дії Управління пенсійного фонду в м. Херсоні щодо визначення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 30.03.2013 року визнати неправомірними; зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, починаючи з 30.03.2013 року з урахуванням виплачених сум

В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням №667/8316/13-а Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні було зобов'язано перерахувати і поновити виплату пенсії за віком з 30.03.2013 року позивачу, громадянці України, що постійно проживає в державі Ізраїль. Перерахунком пенсії Управлінням пенсійного фонду України в м. Херсоні визначено розмір пенсії позивачу в сумі 49,86 грн., тобто в розмірі пенсії в 1996 році.

У судове засідання позивач та її представник не зявились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнала та надала письмове заперечення, згідно якого позов не визнає. Свої заперечення мотивує тим, що заяв про перерахунок пенсії від позивача до Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні не надходило, жодних документів та довідко не надано,виплата проводиться у розмірі раніше призначеної пенсії, що становила на час припинення пенсії у зв'язку з виїздом за кордон. Вказує на те, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. Отже, оскільки на даний час згідно чинного законодавства механізм призначення (перерахунку) пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон на даний час відсутній, також судовим рішенням зобов'язання щодо проведення індексації та перерахунку пенсії позивача у зв'язку зі збільшенням середньої заробітної плати (доходу) в Україні на управління не покладено.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 06.11.2013 року зобов'язано Управління пенсійного фонду України у м. Херсоні нарахувати і поновити виплату пенсії завіком ОСОБА_1.

Згідно ст. 24 Конституції України Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 64. Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У відповідності зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Стаття 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у справі № 1-32/2009 від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV. Положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом, а у відповідності зі ст. 10 того ж Закону пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно ст. 7 даного Закону, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, право на пенсію за віком мають:

чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно ст. 7 Закону України про «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Дія статті 28 поширюється на пенсіонерів, яким пенсію призначено до набрання чинності Законом № 2291-IV від 23.12.2004

Стаття 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними згідно із Законом N 67-V від 03.08.2006, а також на підставі Рішення Конституційного Суду N 25-рп/2009 від 07.10.2009 втратили чинність станом на 25.09.2015 рік, а тому посилання відповідача на вказану статтю як на підставу відмови позивачу у перерахунку пенсії є незаконним.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку посадових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що нездійснення позивачу індексації пенції за обставинами справи не відповідає чинному законодавству, через що, позовні вимоги є законними та обгрунтованими.і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 28, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 24, 46, 64, 147, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 10, 12, 34 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 6, 9, 10, 11, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання недійсним відмови про визнання бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні протиправною і зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Дії Управління пенсійного фонду в м. Херсоні щодо визначення розміру пенсії за віком ОСОБА_1. починаючи з 30.03.2013 року визнати неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, починаючи з 30.03.2013 року з урахуванням виплачених сум

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя Л.А. Скрипнік