Справа № 2-а-274/10
Суддя: Шумко В. А.
Дата ухвалення: 2010-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ржищевський міський суд Київської області
Справа № 2-а-274/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2010 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Шумка В.А.,

при секретарі Головатюк І.Р.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Ржищів в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ульяновського взводу ДПС ДАІ у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, серії ВА № 225157 від 13 Л 1.2010 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.11.2010 року звернувся до Ржищівського міського суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Ульяновського взводу ДПС ДАІ в Кіровоградській області, у якому просить визнати протиправною постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 225157 від 13.11.2010 року та скасувати її.

Викладаючи обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає, що його піддано адміністративному стягненню за те, що він, керуючи автомобілем перевищив швидкість руху в межах населеного пункту.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо незаконності постанови позивач, посилається на те, що його 13.11.2010 року на 246 км а/д Київ-Одеса було зупинено інспектором Ульяновського взводу ДПС ДАІ у Кіровоградській області пр-ком міліції ОСОБА_2

Вищевказаним інспектором позивачу було роз'яснено, що ним було порушено правила дорожнього руху, а саме - перевищив встановлене обмеження швидкості руху

13.11.2010 року відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВА № 095645 від 13.11.2010 року про порушення п.12.6 ґ ПДР, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 122КУпАП.

Після чого інспектором Ульяновського взводу ДПС ДАІ у Кіровоградській області пр-ком міліції ОСОБА_2 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 225157 від 13.11.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

З вищевказаною постановою позивач не згідний, оскільки вона є незаконною, необгрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Згідно, п.12.6 г ПДР поза населеними пунктами рух транспортних засобів на дорогах для автомобілів дозволяється із швидкістю не більше 110 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, водій несе адміністративну відповідальність передбачену цією статтею у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Позивач рухався зі швидкістю близько 105 км/год., відповідно, не перевищив швидкість руху більш як на 20 км/год. та не порушив вимоги п. 12.6 ґ ПДР.

Попереду нього рухався автомобіль з розпізнавальним автомобільним знаком Молдови із значно більшою швидкістю, однак інспектор зупинив чомусь лише позивача, що викликало в нього щонайменше подив.

Зазначена постанова винесена за результатами застосування приладу фіксації порушень ПДР "Сокіл 0408307".

Для того, щоб вимірювання були легітимні самі по собі і могли використовуватися як

докази в суді, вони повинні відповідати певним вимогам, які встановлює Закон України «Про метрологію і метрологічну діяльність» .

Кожен прилад має погрішність вимірювань. До речі, якщо погрішність невідома, то згідно вимог того ж Закону «Про метрологію і метрологічну діяльність» використання результатів вимірювань взагалі неможливе. Але часто, як і у випадку позивача, відмінність між величиною швидкості, з якою починається можливість покарати водія, і показаннями приладу, - менше тієї самої погрішності вимірювань.

Проте слід вказати ще на один найважливіший момент. Більшість приладів, що стоять сьогодні на озброєнні ДАІ, дозволяють інспекторові пред'явити водієві «голі» цифри швидкості, але не надають доказів приналежності зміряної швидкості саме даному автомобілю. Таким чином, на приладі "Сокіл" могла відбитися швидкість масивнішого, або рухомого з більшою швидкістю транспортного засобу, а не автомобіля позивача.

Відсутність доказів приналежності цієї швидкості конкретно транспортному засобу позивача не дозволяє використовувати вимірювання при звинуваченні проти нього.

Отже, якщо показники приладу "Сокіл" не підкріплюються, наприклад, відеозйомкою, яка б зафіксувала водночас показники «фари» та мого авто, то працівник ДАІ не може довести, що дані показники "фари" було знято із швидкості руху саме транспортного засобу позивача.

Жодного фотознімку до постанови долучено не було. Жодних об'єктивних даних, які б могли підтвердити географічну локацію даного автомобілю відсутні. У постанові про адміністративне правопорушення відсутні докази належності виміряної швидкості саме автомобілю, яким керував позивач .

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням адміністративно-процесуального законодавства, а також такою, що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився з поважних причин.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання не з'явився, а згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, то відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

13.11.2010 інспектором Ульяновського взводу ДПС ДАІ у Кіровоградській області ОСОБА_2 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 225157 від 13.11.2010 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Позивачем в адміністративному позові обґрунтовано позовні вимоги з посиланням на докази у спосіб та у порядку визначеному законом щодо незаконності постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачем у судовому засіданні не доведено у порядку та у спосіб передбаченому законом, що позивачем по справі ОСОБА_3 було вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а при винесенні постанови не були виконані вимоги ст.ст. 252, 258, 280 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що при винесенні постанови інспектором не доведено, що автомобіль позивача рухався в зоні дії дорожнього знаку 12.6 поза населеним пунктом, зі швидкістю 137 км/год. Оскільки показники приладу "Сокіл" не підкріплені відеозйомкою, яка б зафіксувала водночас показники приладу та автомобіль позивача, то відсутні докази належності виміряної швидкості саме тому автомобілю, яким керував позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність

рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування

правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він

заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що постанова щодо ОСОБА_3 винесена на припущеннях та не ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому рішення про притягнення до адміністративної відповідальності є таким, що прийняте у спосіб не передбачений Конституцією та законами України, упереджено, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 61 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 7, 71, 158-163, 167,185,186 КАС України, ст. 7, ч. 1 ст.122, ст. 251, 252. 258, 280, 283, 288 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ульяновського взводу ДПС ДАІ в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії ВА № 225157 від 13.11.2010 року - задовольнити.

Визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 225157 від 13 11.2010 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, протиправною та скасувати її.

Від сплати державного мита сторони звільнити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя