Справа № 823/1454/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року справа № 823/1454/15

16 год. 35 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Бабич А.М.,

суддів: Гаврилюка В.О., Каліновської А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шоколенко Т.М.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідачів - Авраменко Є.В. (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач), в якому з урахуванням уточнень просив:

визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач 1) стосовно внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2) подання від 17.04.2015 №5-1/2002 з пропозицією про анулювання належного позивачу свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_2, виданого Міністерством юстиції України 11.05.2005;

визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України (далі - відповідач 3) від 18.06.2015 №3 про анулювання належного позивачу свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_2, виданого відповідачем 3 11.05.2005;

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України (далі - відповідач 3) від 06.07.2015 №1150/5 про анулювання свідоцтва позивача від 11.05.2005 про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Позов мотивований тим, що відповідачі всупереч вимогам чинного законодавства за відсутності правових підстав та з пропуском встановленого строку для притягнення особи до відповідальності вчинили оскаржувані дії та прийняли рішення про анулювання свідоцтва про право позивача на зайняття нотаріальною діяльністю. Тому, просив задовольнити позов.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що оскаржувані дії та рішення прийняті в межах повноважень у зв'язку з виявленими систематичними та грубими порушеннями позивачем вимог чинного законодавства під час здійснення нотаріальної діяльності, за що нормами закону передбачена відповідальність. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та доводи представників осіб, які брали участь у справі, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі у їх взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

З письмових доказів у справі суд встановив, що ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) працював державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори відповідно до свідоцтва від 11.05.2005 НОМЕР_2 про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України (далі - свідоцтво).

Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області внесло до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання від 17.04.2015 №5-1/2002 з пропозицією розглянути питання про анулювання вищевказаного свідоцтва. За результатами розгляду 18.06.2015 відповідач 2 прийняв оскаржуване рішення №3 про його анулювання. 06.07.2015 відповідач 3 видав оскаржуваний наказ №1150/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1".

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував таке.

Правовий статус та повноваження Міністерства юстиції України визначені Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 №395/2011 (далі - Положення №395/2011).

Відповідно до підпункту 58 пункту 1 пункту 4 Положення №395/2011 Мін'юст України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики, зокрема, у сфері нотаріату і відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі, видає та анулює в установленому законом порядку свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Ст.12 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII "Про нотаріат" (далі - Закон №3425-XII) визначено, що Міністерство юстиції України анулює свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання відповідного Головного управління юстиції, у випадках визначених Законом.

Тобто виключно за рішенням Комісії і лише Міністерство юстиції України може прийняти рішення щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

З метою реалізації вказаних положень Закону №3425-XII постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 №923 затверджено Положення про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату (далі - Постанова №923).

Відповідно до п.3 Постанови №923, який кореспондується зі ст.10 Закону №3425-XII, для вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю при Міністерстві юстиції України утворюється Вища кваліфікаційна комісія нотаріату. Персональний склад Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату затверджується наказом Міністерства юстиції України.

Частинами 9-10 статті 10 Закону №3425-XII визначено, що питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням відповідно Головного управління юстиції у випадках, визначених цим Законом. Порядок внесення такого подання встановлюється Міністерством юстиції України.

На виконання вказаної норми наказом Мін'юсту від 28.07.2011 №1904/5 затверджено Порядок внесення головними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок №1904/5).

Пунктами 2-4 цього Порядку встановлено, що подання управління юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю вноситься до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату. Воно повинно містити: інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

До Подання додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання; доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку роботи нотаріуса; копії документів про зупинення нотаріальної діяльності; копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо.

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону №3425-XII, пункту 1 та підпункту 58 пункту 4 Положення про Мін'юст контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Отже, на Міністерство юстиції України покладено обов'язок щодо контролю за організацією діяльності нотаріусів.

Суд встановив, що передумовою внесення відповідачем 1 відповідачу 2 подання від 17.04.2015 №5-1/2002 з пропозицією про анулювання позивачу свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю стали результати перевірок за скаргами на дії позивача. Подання згідно з наказом про призначення на посаду та даними табеля обліку робочого часу підписане уповноваженою особою відповідача 1. Разом з тим, повноваження такого внесення обґрунтовується вищевказаними нормами законодавства, а отже відповідач 1 діяв у межах та в спосіб, що передбачені законодавством. Оскільки суд не встановив виходу відповідачем 1 за межі повноважень, позовна вимога про визнання цих дій неправомірними є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Конституцією України задекларовано чотири види відповідальності: адміністративна, матеріальна, дисциплінарна, кримінальна.

Юридична відповідальність - це міра державного примусу на виконання вимог права, що містять осуд дій правопорушника перед державою та суспільством. Специфіка юридичної відповідальності визначається її нерозривним зв'язком із державою; вона покладається за порушення правових норм.

Відповідальність нотаріуса за змістом є формою впливу держави на допущені порушення правових норм, на посягання на соціальні інтереси суспільства, права особи.

Відповідно до підп."е" п.2 ч.1 ст.12 Закону №3425-XII до дисциплінарного стягнення, що застосовується для відповідальності нотаріусів, відноситься анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю у випадку неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян.

Суд звертає увагу, що нормами Закону №3425-XII не встановлені строки, протягом яких до нотаріуса можуть бути застосовані заходи дисциплінарного стягнення. Однак, оскільки державний нотаріус перебуває в трудових відносинах із відповідним управлінням юстиції згідно зі ст.21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), для обчислення строку давності для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності мають враховуватися норми КЗпП України.

Відповідно до частин 1-2 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Крім того, дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Суд з'ясував, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень стало виявлення таких фактів порушення позивачем вимог чинного законодавства:

у вересні 2013 року посвідчено довіреність в поряду передоручення від імені повіреного, який, на думку відповідача 1, не мав права на передоручення;

у грудні 2013 року до примірників довіреностей, які зберігаються у справах нотаріальної контори, не приєднано документів, на підставі яких встановлено особу, а також довіреностей, що містять повноваження представника;

відсутні окремі копії квитанцій про сплату пенсійного збору за червень 2014 року, також стягнено його за цей період у розмірах, який, на думку відповідача 1, не відповідає вимогам законодавства;

у 2014 році виявлено, що позивач посвідчував заповіт ОСОБА_3 не в службовому кабінеті нотаріуса, а у коридорі нотаріальної контори. Крім того, під час посвідчення заповіту ОСОБА_3, яка за інформацією відповідача 1 мала фізичні вади і не могла самостійно його прочитати, не забезпечено наявність свідків;

у березні 2015 року відповідач 1 виявив, що під час посвідчення довіреності від 08.11.2013 №2-1471 позивач не перевірив справжність підпису довірителя. Крім того, до довіреності не було долучено усіх заповнених сторінок паспорта довірителя, у зв'язку з чим відсутня можливість перевірити його дійсність.

Щодо вищевказаних порушень суд врахував таке.

Відсутність права позивача посвідчувати довіреність у вересні 2013 року не доведено жодним доказом.

Факти несплати пенсійного збору під час посвідчення договорів відчуження нерухомого майна та його сплату у меншому розмірі згідно з поясненнями позивача ці збитки ним відшкодовані.

Посилання відповідачів на факт посвідчення заповіту ОСОБА_3 без присутності свідків суд не взяв до уваги, оскільки абз.3 ч.2 ст.1248 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок нотаріуса посвідчувати заповіт у присутності трьох свідків лише у разі, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт. Водночас, згідно з поясненнями позивача ОСОБА_3 особисто прочитала заповіт та посвідчила його своїм підписом. Доказів наявності у неї на час вчинення нотаріальної дії фізичних вад суду не надано.

Щодо доводів представника відповідачів, що під час посвідчення довіреності від 08.11.2013 №2-1471 позивач не перевірив справжність підпису довірителя, суд врахував п.4 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Ним встановлено, що при вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності.

Згідно з поясненнями позивача вищевказана довіреність підписана ОСОБА_4 особисто у його присутності після встановлення особи та перевірки дієздатності. Відповідачі не спростували належними та допустими доказами таких обставин.

Посилання представника відповідачів на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.12.2014 у справі №712/9437/14-ц, яким посвідчену 08.11.2013 позивачем довіреність визнано недійсною, суд не взяв до уваги, оскільки ним факту грубого порушення законодавства позивачем не встановлено, а строки притягнення до відповідальності - сплинули.

Суд звернув увагу, що з огляду на час вчинення позивачем дій, що ставляться як порушення, пройшов строк для притягнення до відповідальності.

Згідно з оскаржуваними рішеннями позивача притягнуто до відповідальності у червні 2015 року, тобто зі спливом граничного шестимісячного строку, встановленого ч.2 ст.148 КЗпП України, для притягнення до відповідальності з моменту вчинення проступку.

Ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає критерії, яким повинні відповідати рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. За цими критеріями суд перевіряє, у тому числі їх законність (легітимність).

Дотримуючись згаданих критеріїв суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення прийняті всупереч вимогам чинного законодавства. Тому позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Врахувавши пропорційність задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку відшкодувати позивачу 48грн. 72коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Керуючись ст.ст. 2, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №3 про анулювання свідоцтва НОМЕР_2, виданого Міністерством юстиції України 11.05.2005, про право ОСОБА_1 на зайняття нотаріальною діяльністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 06.07.2015 №1150/5 про анулювання свідоцтва від 11.05.2005 НОМЕР_2 про право ОСОБА_1 на зайняття нотаріальною діяльністю.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання цього позову в сумі 48,72грн. (сорок вісім гривень 72 коп.) відповідно до квитанції від 16.06.2015 №0.0.398138830.1.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Головуючий суддя А.М. Бабич

Суддя А.В. Каліновська

Суддя В.О. Гаврилюк

Повний текст постанови виготовлений 06.10.2015