Справа № 806/1752/15
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"16" вересня 2015 р. Справа № 806/1752/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційні скарги Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" липня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій в частині ,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області №Ф- від 07 квітня 2015 року в частині вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 12960,32 грн.

12 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 21 квітня 2015 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску № від 21 квітня 2015 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 1296,10 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.07.2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Малинської об'єднаної державної податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № Ф- від 07.04.2015 в частині вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 12960 ,32 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення Малинської об'єднаної державної податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про застосування штрафних санкцій від 21.04.2015 р. № в частині застосування штрафних санкцій в сумі 1296,1 грн.

В решті позову відмовлено.

Відшкодовано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 з державного бюджету 365,40 грн. судового збору.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь державного бюджету 1644,30 грн. недоплаченого судового збору.

Не погоджуючись з даною постановою Малинська ОДПІ та ФОП ОСОБА_3 звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять: позивач скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, податкова інспекція - скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову повністю.

Представники позивача підтримали апеляційну скаргу позивача і не визнали апеляційну скаргу відповідача.

Представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу і не визнав апеляційну скаргу позивача.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 перебуває на обліку в Малинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

З 16 березня 2015 по 27 березня 2015 року з продовженням терміну на 2 робочих днів з 30 березня 2015 року по 31 березня 2015 року посадовими особами Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки№93/17-222/НОМЕР_1 від 7.04.2015 року згідно висновків якого встановлено порушення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3:

- п.1 ч.1 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 та ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", а саме заниження суми доходу, на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, на суму 40796,58 грн. в результаті чого, останнім занижено суму єдиного внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на 14156,37 грн.;

- п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: не ведення Книги обліку і витрат за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

На підставі акту перевірки Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби винесено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07 квітня 2015 року №Ф- в сумі 14156,37 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 21 квітня 2015 року №, яким збільшено позивачу суму грошового зобовязання за штрафними санкціями в розмірі 510,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску від 21 квітня 2015 року №, яким на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування" застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 1415,64 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваної вимоги в частині сплати боргу в сумі 12960,32 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій в частині штрафних санкцій в сумі 1296,10 грн., слугувало те, що на думку контролюючого органу Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 до складу витрат за 2013 рік включено документально не підтверджені суми витрат розмірі 16468,14 грн. та витрати, які не повязані з господарською діяльністю у розмірі 20881,60 грн. Відповідач вважає, що витрати позивача в сумі 20881,60 грн. на оплату праці водіям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не повязані з його господарською діяльністю, оскільки в останнього відсутні транспортні засоби, а згідно договорів з постачальниками доставка товару здійснювалась за рахунок постачальників. В свою чергу витрати в сумі 16468,14 грн., а саме по контрагентам - ПП "Вода України" на суму 1272,30 грн., ТОВ "Кушнер" на суму 12254,53 грн. та ТОВ "Дітрейд" на суму 2941,31 грн., не підтверджені платіжними та первинними документами.

Підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення № від 21 квітня 2015 року слугувало те, що в порушення п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України позивачем не було забезпечено ведення книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 квітня 2015 року №Ф- в частині суми 12960,32 грн. та рішення від 21 квітня 2015 року №, в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 1296,10 грн. винесені Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області протиправно і підлягають скасуванню в цій частині. При цьому не вбачається підстав для скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн., за не ведення книги обліку доходів і витрат та стягнення витрат на прибуття до суду.

Оцінюючи таку позицію суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464 (далі - Закон № 2464). Виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Згідно із п. 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (ч.3 ст.7 Закону № 2464).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

З наведеного, слідує, що база нарахування єдиного внеску прямо пов'язана та залежить від суми доходу отриманої від діяльності фізичної особи-підприємця.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Судом встановлено, що витрати в розмірі 16468,14 грн. були понесені позивачем у звязку з придбання продуктів харчування та напоїв в ПП "Вода України" на суму 1272,30 грн., ТОВ "Кушнер" на суму 12254,53 грн. та ТОВ "Дітрейд" на суму 2941,31 грн.

Придбання вказаних товарно-матеріальних цінностей підтверджується договорами поставки, податковими накладними, товарно-транспортними накладними та видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Здійснення позивачем оплати за отримані товарно-матеріальні цінності підтверджується копіями платіжних доручень та виписками з банківського рахунку, копії яких також містяться в матеріалах справи.

Зміст документів містить назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції тощо.

В свою чергу оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704), спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості або вони призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак на думку колегія суддів судом першої інстанції правомірно враховано їх як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем вірно, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, сформовано зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування шляхом віднесення до витрат витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей в ПП "Вода України" на суму 1272,30 грн., ТОВ "Кушнер" на суму 12254,53 грн. та ТОВ "Дітрейд" на суму 2941,31 грн., в загальній сумі 16468,14 грн..

Крім того колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції, що витрати за 2013 рік в розмірі 20881,60 грн. повязані з господарською діяльністю позивача , так як були понесені позивачем у звязку з виплатою заробітної плати та нарахувань на заробітну плату найманих робітників, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Так судом встановлено, що 02 січня 2013 року водії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були переведені на посаду продавців.

Зазначені обставини стверджуються наказом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 02 січня 2013 року №1 (а.с.18) та додатковими угодами про внесення змін до трудових договорів (а.с.19-20).

Розмір понесених витрат на оплату праці та нарахувань на заробітну плату ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідачем під сумнів не ставиться.

Отже, позивачем вірно, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, сформовано зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування шляхом віднесення до витрат витрати на оплату праці та нарахувань на заробітну плату ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а тому судом першої інстанції, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 квітня 2015 року №Ф- в частині суми 12960,32 грн. та рішення від 21 квітня 2015 року №, в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 1296,10 грн. винесені Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області правомірно визнані протиправними.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн., за не ведення книги обліку доходів і витрат не має, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Позивачем, як при проведенні перевірки так і в ході судового розгляду справи не надано оригіналу або копії книги обліку доходів та витрат з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Отже, з урахуванням відсутності книги обліку доходів та витрат і ненадання їх оригіналів або копій контролюючому органу при проведенні перевірки податковим органом правомірно прийняте податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн.

Посилання представника позивача не те, що у спірному податковому повідомленні-рішенні зазначено порушення іншої статті Податкового кодексу України є безпідставним.

Помилкове зазначення в податковому повідомленні - рішенні іншої статті Податкового кодексу України не спростовує порушення позивача в частині не ведення книги обліку доходів і витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

Згідно зі ст. 91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 р. № 590, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 2 лютого 2011р. № 98.

Відповідно до п. 7 вказаної постанови державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Представником позивача до поданого клопотання долучено оригінали фіскальних чеків на купівлю бензину, однак, доказів на підтвердження того, що він володіє автомобілем та здійснював прибуття до суду на власному автомобілі надано не було, як не надано доказів видання відповідних наказів про відрядження та доказів про граничні розміри витрат пов"язаних з прибуттям до суду.

При цьому надані представником позивача фіскальні чеки свідчать про те, що при однаковій відстані, ним кожного разу було придбано різна кількість дизельного палива, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені клопотання про відшкодування витрат, пов'язаних з прибуттям до суду, у зв'язку з ненаданням належних доказів на підтвердження таких витрат.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "21" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 вул.Шевченка,24,с.Різня,Малинський район, Житомирська область,11642

3- відповідачу/відповідачам: Малинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області пл. Соборна, 10,м. Малин,Житомирська область,11601

4 - представнику позивача:

- ОСОБА_7, вул.Шевченка,24, село Різня Малинського району Житомирської області,