Справа № П/811/1472/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року справа № П/811/1472/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов приватного підприємства «Фортеця ПіеР» (далі - Підприємство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 грудня 2014 року, яким збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 73333 грн. та накладено штрафну санкцію - 36667 грн.

У позовній заяві Підприємство зазначає, що від укладення договорів надання послуг з ТОВ «Інкомфарм» (далі - Товариство), ПМП «Домінанта» (далі - Підприємство 2) та договору поставки з ТОВ «Маєток виробництво» (далі - Товариство 2) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На його думку, він правомірно сформував в декларації з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами.

У письмових поясненнях представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Підприємство з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2, не спрямовувались на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2015 року прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.208).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, Підприємство займається господарською діяльністю щодо надання послуг з охорони власності та громадян (а.с.82).

22 жовтня 2013 року Підприємство (замовник) та Товариство (виконавець) уклали договір про надання послуг з контролю надання послуг охорони особовим складом замовника (а.с.96).

Згідно актів здачі-прийняття наданих послуг від 03, 11, 17, 25 лютого, 03, 18, 26 березня 2014 року загальна їх вартість становить 249996 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 49997 грн.) (а.с.98, 103, 107, 111, 115, 121, ).

Під час проведення перевірок Товариство виявляло недоліки в несені служби особовим складом Підприємства, про що повідомляло останнє (а.с.124-127).

В цей же період Товариство виписало позивачу податкові накладні (а.с.100, 105, 109, 113, 116, 119, 122).

Підприємство сплатило кошти Товариству у готівковій формі безпосередньо до каси (а.с.101-102, 106, 110, 114, 117, 120, 123).

01 липня 2014 року Підприємство (замовник) та Підприємство 2 (виконавець) уклали договір про надання послуг з контролю надання послуг охорони особовим складом замовника (а.с.128).

Згідно актів здачі-прийняття наданих послуг від 07, 16, 22 липня 2014 року загальна їх вартість становить 83333,33 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 16666,67 грн.) (а.с.130, 133, 136).

В цей же період Товариство виписало позивачу податкові накладні (а.с.131, 134, 137).

Підприємство сплатило кошти Товариству в готівковій формі безпосередньо до каси (а.с.132, 135, 138).

25 квітня 2014 року Підприємство (замовник) та Товариство 2 (постачальник) уклали договір поставки форменого спецодягу (а.с.139-140).

Упродовж квітня - травня 2014 року Підприємство придбало у Товариства 2 продукцію на загальну суму 33333,33 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 6666,67 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткову та податкову накладну від 25 квітня та 05 травня 2014 року (а.с.142-143).

Перевезення товару здійснювалось Товариством 2 відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 договору поставки (а.с.139-140).

Підприємство розрахувалась з Товариством 2 за придбану продукцію у безготівковій формі (а.с.144).

Суми податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість.

З 28 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2 за лютий-березень, травень та липень 2014 року (а.с.40-53).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Підприємство з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти про неможливість проведення зустрічних звірок діяльності контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 15 грудня 2014 року, яким Підприємству збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 73333 грн. та накладено штрафну санкцію - 36667 грн. (а.с.54).

16 травня 2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за лютий - березень 2014 року (а.с.64-68).

Акт містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством.

04 серпня 2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства 2 щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за листопад 2013 року по червень 2014 року (а.с.56-53).

Акт містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством 2.

За результатами проведення перевірки діяльності Товариства, Підприємства 2 та Товариства 2 керівники податкових органів не прийняли жодних рішення негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірки діяльності Товариства, Підприємства 2 та Товариства 2 податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з позивачем, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилмсь з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Товариство, Підприємство 2 та Товариство 2.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Товариства, Підприємства 2 та Товариства 2 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності позивача, податкові ревізори посилались на акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Підприємство з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Підприємство (податкові та видаткові накладні, ати здачі-прийняття робіт, платіжні доручення).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договорами, укладеними з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата одержання товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправним.

А тому, його належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління держаної фіскальної служби у Кіровоградській області від 15 грудня 2014 року, яким приватному підприємству «Фортеця ПіеР» збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 73333 грн. та накладено штрафну санкцію - 36667 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління держаної фіскальної служби у Кіровоградській області на користь приватного підприємства «Фортеця ПіеР» судові витрати в сумі 220 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей