Справа № 126/1899/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 126/1899/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Рудь О.Г.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

29 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області про визнання дій протиправними і визнання права на пенсію на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області про визнання дій протиправними і визнання права на пенсію на пільгових умовах.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про роз'яснення причин зменшення йому розміру пенсії на пільгових умовах, з тих підстав, що з 18.01.1980 року по 25.06.1987 року він працював в дослідно-виробничому господарстві "Восход" Мурманської оленевідної станції головним зоотехніком. Дана організація знаходилась на ст. Лопарська Кольського району Мурманської області.

На своє звернення позивач отримав протокол № 3 від 4 березня 2015 року із рішенням про результати розгляду пенсійної справи № 142795, в якому зазначено, що пенсію йому обчислено за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Оскільки стаж роботи в ОПХ "Восход" Мурманський ГОСХОС з 18.01.1980 року по 25.06.1987 року було зараховано в одинарному розмірі, в зв'язку з тим, що трудові договори працівників за 1980-1987 роки на зберігання в Держаний архів Мурманської області не поступали, а у відповідності з абзацом 2 п.3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі", пільги передбачені ст. 5 Указу від 10.02.1960 року надаються працівникам переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі та додатково працівникам, які прибули в райони Крайньої Півночі та в місцевості прирівняні до районів Крайньої Півночі із інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули за власним бажанням) при умові укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах та місцевостях.

Тому, Пенсійним Фондом з 01.06.2014 року пенсійну справу було приведено у відповідність до норм діючого законодавства і стаж роботи в ОПХ "Восход" Мурманський ГОСХОС з 18.01.1980 року по 25.06.1987 року було зараховано в одинарному розмірі, оскільки відповідно до відповіді Пенсійного фонду Російської Федерації Мурманської області трудові договори працівників ОПХ "Восход" за 1980-1987 роки на зберігання в архів не надходили.

Відповідно до переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджених постановами Ради Міністрів СССР від 10.11.1967 року №1029 у вказаний період на працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в Кольському районі Мурманської області, поширювались пільги для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі, передбачених Указами Президії Верховної Ради СССР від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року, згідно яких передбачено зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії по старості і по інвалідності.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 -ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

За приписами наведеної норми (в редакції Закону N 32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що позивач працював в дослідно-виробничому господарстві "Восход" Мурманської оленевідної станції головним зоотехніком з 18.01.1980 по 25.06.1987 рік.

Дана організація знаходилась на ст. Лопарська Кольського району Мурманської області. Відповідно до переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджених постановами Ради Міністрів СССР від 10.11.1967 року № 1029 у вказаний період на працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в Кольському районі Мурманської області, поширювались пільги для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі, передбачених Указами Президії Верховної Ради СССР від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року, що підтверджується довідкою, виданою ОПХ "Восход" Мурманський ГОСХОС за № 37 від 17.11.2005 року, яка уточнює особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і яка підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі.

Також даний факт роботи позивача за вказані періоди в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі та районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, виданій на його ім'я

Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за період його роботи з 18.01.1980 по 25.06.1987 рік, оскільки з наданих ним документів вбачається та не викликає жодного сумніву той факт, що він, працюючи в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими Указом від 10 лютого 1960 року.

Висновок відповідача про те, що обов'язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, суд вважає помилковим з огляду на приписи п. 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону № 32-V від 26.07.2006), згідно до якої пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Враховуючи, що період роботи позивача з 18.01.1980 року по 25.06.1987 року в районах Крайньої Півночі та в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі підтверджується трудовою книжкою та довідкою за № 37 від 17.11.2005 року, в яких зазначено про розповсюдження пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", суд вважає, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у пільговому розрахунку стажу.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

ОСОБА_3